ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року 
м. Київ

Справа №910/11107/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" та благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020р.
у складі колегії суддів: О. В. Попікова- головуючий, В. А. Корсак, О. О. Євсіков 
та на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2020р. 
суддя: О. В. Котков 
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс"
до 
1. Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна";
2. Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна
про визнання недійсними актів та договору
за участю представників: 
від позивача: Є.М. Щербак,   
від відповідача-1:   Столярчук І.В.
від відповідача-2:   Скрицька Н.А.
від третьої особи: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог

ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" звернулося до господарського суду із позовом до вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - Університет) та благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" (далі - Благодійний фонд), про: 
1) визнання недійсним розпорядження голови наглядової ради ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" ОСОБА_3 від 19.10.2017  №02; 
2) визнання недійсним рішення загальних зборів членів благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" від 20.10.2017, оформленого протоколом №18 про безоплатну передачу благодійній організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" будівлі літ. "Н", блок "А", загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 362161380000, та доручення голові наглядової ради благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" провести всі необхідні дії щодо оформлення документів для цього;
3) визнання недійсним з моменту укладення договору про пожертву (дарування), укладеного 21.10.2017 між ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" та благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут XXI століття", посвідченого 21.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №63.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваним розпорядженням голови наглядової ради ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" №02 від 19.10.2017, рішенням загальних зборів членів Благодійного фонду "Добробут XXI століття" від 20.10.2017 та договором про пожертву (дарування) від 21.10.2017 відповідачі в порушення ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України вчинили дії по незаконному відчуженню належної позивачу будівлі.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/11107/19 позов задоволено повністю. 

Рішення обґрунтоване доведеністю наявності у позивача права власності на спірну будівлю, а тому суд дійшов висновку, що вчинювані відповідачами дії щодо відчуження та розпорядження спірною будівлею порушують право власності позивача, гарантоване Конституцією України та ст.  321 ЦК України.

Місцевий господарський суд не прийняв до уваги відзив вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна",  оскільки його подано до суду з порушенням встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України строку та за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 рішення місцевого господарського суду від 18.02.2020 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Господарський суд апеляційної інстанції, враховуючи встановлені обставини стосовно набуття позивачем права власності на спірну будівлю, дійшов висновку, що як розпорядження голови наглядової ради Університету від 19.10.2017, так і рішення загальних зборів Благодійного фонду від 20.10.2017 є такими, що порушують права позивача як власника цієї спірної будівлі, адже вказані акти датовані вже після реєстрації за позивачем права власності на спірну будівлю.

Надаючи оцінку правильності заявленого способу захисту суд апеляційної інстанції вказав, що з урахуванням встановлених обставин саме у цій справі, зокрема, фактичного невибуття спірного майна, яке було предметом договору пожертви (дарування), із володіння позивача, застосування іншого способу захисту прав позивача, аніж визнання недійсним оспорюваного договору (такий спосіб захисту не суперечить закону), не буде ефективним та не призведе до захисту права, за яким звернувся позивач; залишення оспорюваного позивачем договору чинним має можливість породити невизначені наслідки, зокрема, призвести до повторної реєстрації на підставі цього договору права власності на спірну будівлю за відповідачем-2.

Поряд з цим, суд погодився з доводами скаржника про невірне застосування судом першої інстанції ст. ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку», проте зазначив, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції змінена даною постановою і вона (мотивувальна частина) вже не містить посилань на вказані статті.

Суд апеляційної інстанції погодився з господарським судом першої інстанції про не прийняття відзиву відповідача-1 (в якому містилося клопотання про застосування строків позовної давності), оскільки його подано з пропуском встановленого судом строку.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову та на рішення у даній справі, в якій просить рішення та постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 2, 73, 74, 77, 81, 115, 116, 161, ч. 8 ст. 165, ст. ст. 227, 236, 238, 267 ГПК України. 

Скаржник зазначає, що суди не взяли до уваги відзив на позовну заяву, з викладеним у ньому клопотанням про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, строк на подання якого був продовжений судом першої інстанції та не був пропущений відповідачем-1.

На думку скаржника, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду та встановив обставини справи на підставі недопустимих доказів.

Скаржник вказує, що суди застосували ч. 4 ст. 75 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.05.2018 у справі №922/2391/16, від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, а судом апеляційної інстанції не досліджувалось і не встановлювалось питання щодо підстав виникнення у ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» права власності на об`єкт нерухомого майна.

Також стверджує, що запис про право власності в державному реєстрі був відмінений як помилковий і на даний час відсутні реєстраційні записи про реєстрацію за позивачем права власності 12.10.2017.

У скарзі вказується, що розпорядження голови наглядової ради Університету не порушує та не зачіпає права та законні інтереси позивача. 

Скаржник зазначає, що суди не врахували правові позиції Верховного Суду щодо належного способу захисту права власності, зокрема викладені у постановах від 20.02.2018 у справі №910/14340/17, від 11.09.2019 у справі № 522/11532/15-ц (провадження 61-18199св18), та правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 07.11.2012 у справі № 6-107цс12, від 10.06.2015 у справі №6-348цс15, від 13.05.2015 у справі № 6-67цс15.

Благодійна організація "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" також звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення та постанову, в якій просить рішення та постанову скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень Благодійна організація "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" посилається на приписи ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 2 ГПК України та зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.02.2018 у справі № 910/14340/17, про те, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

4. Позиції інших учасників справи

ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" у відзиві на касаційні скарги вважає їх безпідставними та просить залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

12 червня 2008 року між Університетом та ПАТ КБ «Хрещатик», в забезпечення виконання Університетом у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з кредитних договорів №40-47/4-07 від 26.06.2007, №54-47/4-07 від 10.08.2007, №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013, 12.06.2008, був укладений договір іпотеки №24-47/1-08/04 (із наступним змінами та доповненнями), відповідно до якого Університет передав, а Банк прийняв в іпотеку нерухоме майно - будівлю загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1; предмет іпотеки складається з: будівля літ. «Н», блок «А», загальною площею 3   495 кв.м.

22 вересня 2017 року між ПАТ КБ "Хрещатик" (банк) та ТОВ ФК "Фактор Плюс" (новий кредитор) укладено договір №2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з п. 2.1 якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальника - ВНЗ ВМУРЛ "Україна" (боржник) за кредитними договорами №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013, що укладені в рамках Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008, за кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007, №54-47/4-07 від 10.08.2007, та/або договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 та/або договором №58-47/1-13/02 застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.

22 вересня 2017 року між ПАТ КБ "Хрещатик" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ ФК "Фактор Плюс" (новий іпотекодержатель) укладено договір №2017/2-Ю-1 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером №1664, за умовами якого первісний іпотекодержатель (банк) відступає новому іпотекодержателю (ТОВ ФК «Фактор Плюс») права за договором іпотеки, визначеним в пункті 1.2 цього договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

02 жовтня 2017 року між ТОВ ФК "Фактор Плюс" (первісний кредитор) та ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" (новий кредитор) укладено договір №02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває частину права вимоги первісного кредитора до позичальника - Університету (боржник), в розмірі, зазначеному у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки божника за кредитними договорами: №24-47/1-08/G - генеральний договір та кредитними договорами в рамках генерального: №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та №58-47/1-13 від 24.12.2013, а також №40-47/4-07 від 26.06.2007 та №54-47/4-07 від 10.08.2907, договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, що були укладені між боржником (Університетом) та ПАТ КБ "Хрещатик".

02 жовтня 2017 року між ТОВ ФК "Фактор Плюс" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" (новий іпотекодержатель) укладено договір №02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за договором іпотеки, визначеним в пункті 1.2 цього договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення. Договір №02/10-17/3 посвідчений приватним нотаріусом Джуринською Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №2051.

04 жовтня 2017 року договором №1, зареєстрованим в реєстрі за №2071, до договору №02/10-17/3 внесені зміни; договір №1 від 04.10.2017 посвідчений приватним нотаріусом.

06 жовтня 2017 року ТОВ «ФК «Фактор Плюс» листом №06.10.2017 повідомило Університет про відступлення права вимоги за кредитними договорами та іпотечним договором ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» згідно з договорами №02/10-17/2 та №02/10-17/3, укладеними між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» та ТОВ «Офіс Сервіс Люкс».

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.10.2017 приватним нотаріусом Нотари О.І. зареєстровано за ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» (з наступним виправленням назви товариства) право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю, літ. «Н» блок «А», загальною площею 3495 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №37552659 від 12.10.2017. Підстава виникнення права власності, зокрема, договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 2051, виданий 02.10.2017; договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 2071, виданий 04.10.2017.

У постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №910/10111/19, яка набрала законної сили, встановлено, що 12.10.2017 на підставі іпотечного застереження, передбаченого у розділі 4 договору іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 (в редакції додатку №9 від 25.03.2015) та ст. 37 Закону України "Про іпотеку", ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" як іпотекодержатель та кредитор Університету "України" звернув стягнення на будівлю, як предмет іпотеки, шляхом визнання права власності.

Також судами встановлено, що 19.10.2017 головою наглядової ради вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" ОСОБА_3 прийнято розпорядження №02 про надання згоди на безоплатну передачу (пожертву) з балансу Університету "Україна" об`єкту нерухомого майна - будівлі, літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3495 кв.м., яке належить Університету, на баланс Благодійного фонду "Добробут XXI століття".

Рішенням загальних зборів членів Благодійного фонду "Добробут XXI століття", оформленого протоколом №18 від 20.10.2017, прийнято на баланс Благодійного фонду "Добробут XXI століття" об`єкт нерухомого майна - будівлю, літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3495 кв.м., яка належить Університету на праві власності.

21 жовтня 2017 року між Університетом (пожертвувач), в особі голови наглядової ради ОСОБА_3, та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" (обдарований), від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_1 , укладено договір про пожертву (дарування), посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №63.

Відповідно до п. 1.1 договору про пожертву пожертвувач передає у пожертву (дарує), а обдарований приймає у пожертву будівлю літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3495 кв.м.

21 жовтня 2017 року між благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" (іпотекодавець), в особі директора фонду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №64, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: будівлю літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3495 кв.м.

06 листопада 2017 року між благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" як позичальником та ОСОБА_1 як позикодавцем укладено договір позики, відповідно до п. 1.1 якого забезпеченням зобов`язання за цим договором передається нерухоме майно, зокрема, будівля літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3495 кв.м.

06 листопада 2017 року між благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" як іпотекодавцем та ОСОБА_1 як іпотекодержателем укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №217, відповідно до п. 1.2 якого в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця за договором позики іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, зокрема: будівлю літ. "Н" блок "А" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3495 кв.м.

Наказом Міністерства юстиції України №3525/5 від 09.11.2017 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2017 №37688182, №37688157, прийняті державним реєстратором Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" у м. Києві Шейк-Сейкіним О.А. та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, які були внесені на підставі цих рішень; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.01.2017 №№37689364, 37689368, 37689369, від 31.10.2017 №37871683, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, які були внесені на підставі цих рішень; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2017 №№37971908, 37972055, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, які були внесені на підставі цих рішень.

09 листопада 2017 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сторчаком С.П. скасовано право власності благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" на будівлю, скасовано реєстраційну дію щодо реєстрації переходу права власності на будівлю до благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття", скасовано реєстраційну дію державного реєстратора комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" у м. Києві Шейк-Сейкіна О.А. про скасування іпотеки ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" на будівлю, скасовано запис про перебування будівлі в іпотеці ОСОБА_1 за договором іпотеки від 06.11.2017 з благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття", скасовано запис про перебування будівлі в іпотеці ОСОБА_2 за договором іпотеки від 21.10.2017 з благодійною організацією "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття". 

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при розгляді касаційної скарги благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття"

Звертаючись з касаційною скаргою, благодійна організація "Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття»  зазначає підстави в обґрунтування касаційного оскарження судових рішень, визначені в п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою благодійної організації "Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020р. та на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2020р. у справі №910/11107/19 .

Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що судові рішення, що оскаржуються, ухвалено судами першої та апеляційної інстанцій без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 910/14340/17, оскільки підстави та предмет позовів у зазначеній справі і у справі №910/11107/19 та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 20.02.2018, предметом позову у справі №910/14340/17 є визнання права вимагати сплати суми боргу за кредитним договором, який був сплачений позивачем на користь банку за відповідача-2 та визнання відсутнім у банку права вимагати від відповідача-2 сплати суми боргу за кредитним договором, який був сплачений позивачем. Підставами позову є  невизнання відповідачем-2 факту погашення кредиту та факту переходу прав кредитора до позивача. 

Натомість у справі, що переглядається, предметом позову є визнання недійсним розпорядження наглядової ради, рішення загальних зборів членів благодійної організації та договору про пожертву (дарування). Підставою позову є незаконне, на думку позивача, відчуження належної йому будівлі.

Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти рішення у тих справах, де однаковими є предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин. 

Таким чином, правовідносини у справі №910/11107/19 та у справі №910/14340/17 не є подібними.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Наведена благодійною організацією "Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» підстава касаційного оскарження, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не підтвердилася після відкриття касаційного провадження, оскільки висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду, на який посилається скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними. 

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що провадження за касаційною скаргою благодійної організації "Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» слід закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

7. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при розгляді касаційної скарги вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" у касаційній скарзі, зокрема, зазначає, що суди не взяли до уваги відзив на позовну заяву, з викладеним у ньому клопотанням про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, строк на подання якого був продовжений судом першої інстанції та не був пропущений відповідачем-1.

Як вбачається з рішення місцевого господарського суду, 25.09.2019 через відділ діловодства суду від Університету "Україна" надійшов відзив на позовну заяву №24/09/19/1 від 24.09.2019. Вказаний відзив на позовну заяву не прийнято судом до уваги з огляду на те, він мав бути поданий відповідачем у строк до 17.09.2019 (включно).

Звертаючись до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду першої інстанції, Університет зазначав, що в судовому засіданні 17.09.2019 було задоволено клопотання Університету про продовження процесуальних строків на підготовку відзиву до 24.09.2019, а тому, на думку апелянта, строк на подання відзиву ним порушено не було.

Апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові вказав, що відзив на позовну заяву, в якому містилася вимога про застосування строків позовної давності, Університет подав 24.09.2019, тобто з пропуском встановленого в ухвалі строку, що передбачений у ч. 8 ст. 165 ГПК України.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги Університету та матеріали справи, вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2 ст. 119 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалі про відкриття провадження від 23.08.2019 суд встановив строк для подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. 

З поштового повернення про вручення поштового відправлення вбачається, що Університет отримав ухвалу місцевого господарського суду від 23.08.2019 - 02.09.2019 (а.с. 5 т. 1), а тому, мав подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дати вручення, тобто - до 17.09.2019 включно.

В матеріалах справи знаходиться клопотання Університету про продовження строків на підготовку відзиву, яке зареєстроване господарським судом міста Києва 17.09.2019 (а.с. 157-160 т. 1).

В протоколі судового засідання від 17.09.2019 у справі №910/11107/19 зазначено, що представник відповідача-1 просить суд надати час для підготовки відзиву. Суд оголошує перерву в підготовчому засіданні та поновлює строки для надання відзиву на позов до 24.09.2019 включно. 

Як встановлено апеляційним господарським судом, Університет подав відзив на позовну заяву - 24.09.2019, тобто з урахуванням наведеного вище, в строк, який був йому наданий судом.

Суд констатує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права особи на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Господарський суд першої інстанції, не взявши до уваги відзив, який було подано в установлені судом строки, порушив принцип змагальності та рівності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Вказане порушення не було виправлене апеляційним господарським судом.

Крім того, Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву Університетом було заявлено клопотання  про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Благодійного фонду з посиланням на п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України, про що також зазначено апеляційним господарським судом. 

За положеннями ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заява Університету про застосування позовної давності була зроблена до винесення місцевим господарським судом рішення, при цьому в строки, встановлені для подачі відзиву, проте залишилась нерозглянутою судом.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення і постанова у даній справі вищевказаним вимогам не відповідають.

Вказані порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж перегляду справи судом касаційної інстанції і взагалі унеможливлюють здійснення касаційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки оцінка аргументів відповідача-1 та розгляд його заяви є необхідною для правильного вирішення спору по суті.

Тому висновки судів попередніх інстанцій щодо позовних вимог без надання оцінки аргументам відповідача-1 та без розгляду клопотання про застосування строку позовної давності є передчасними.

8. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг та дії, які повинен виконати суд першої інстанції при новому розгляді

За змістом ст. 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, з наведених вище підстав, дійшов висновку, що провадження за касаційною скаргою благодійної організації "Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» слід закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені ст. 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"  підлягає частковому задоволенню, а постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів у даній справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарським судам необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, надати оцінку аргументам відповідача-1, викладеним у відзиві на позовну заяву, в тому числі доводам щодо пропуску позивачем строку спеціальної позовної давності на підставі п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України, надати оцінку, чи застосовується вказана норма до даних правовідносин з огляду на дату набрання нею чинності та правову природу цих правовідносин, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, і в залежності від встановленого вирішити спір з належним застосуванням норм матеріального та відповідно до норм процесуального права.

Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, тому розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 296, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020р. та на рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2020р. у справі №910/11107/19 закрити.

Касаційну скаргу вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2020р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020р. у справі №910/11107/19 скасувати.

Справу № 910/11107/19 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                                                                          О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                                                                                          О. М. Баранець

                                                                                                                                                                            В. І. Студенець