33/804/19/21 
                                                                                263/12549/20

                                                  Суддя 1-ої інстанції Соловйов О.Л.
              Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2  КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року                                                                                                м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 та його представника – адвоката Калініченка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініченка А.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн., - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 05.10.2020 року о 08-30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , з якою спільно мешкає в одному будинку, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
  На постанову суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Калініченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим порушені права останнього. Зауважує, що його підзахисний не вчиняв незаконних дій щодо своєї тещі, а конфлікт був спровокований колишньою тещою. Вказує, що поліцейські однобічно та незаконно склали матеріали про адміністративне правопорушення. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши                  ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково за таких підстав.
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваного рішення, а з матеріалів справи не вбачається дати отримання ним копії оскаржуваної постанови, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені  частиною першою статті 44,  статтями 51,  146,  160,  172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції дані положення закону не були прийняті до уваги, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності ОСОБА_1 . 
За таких підстав оскаржувана постанова підлягає безумовному скасуванню. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 05.10.2020 року о 08-30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , з якою спільно мешкає в одному будинку,  а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство. 
Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
  Згідно аб. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї»,  насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. В аб. 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім`ї розуміється насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до поліції з повідомленням про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно неї.. Після прибуття поліцейських ОСОБА_3 подала заяву про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, в якій вказала, що останній, який є її колишнім зятем,  її ображає нецензурними словами, викидає її речі на вулицю (а.с. 7), крім того ОСОБА_3 надала пояснення, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зачиняє перед нею двері, ображає нецензурними словами та не дає спокійно мешкати (а.с. 6). Зі змісту пояснень сусідки ОСОБА_4 вбачається, що вона стала свідком факту викидання ОСОБА_1 речей ОСОБА_3 , крім того вона бачила стан емоційного переживання ОСОБА_3 після конфліктів з ОСОБА_1 (а.с. 8-9). Зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він підтверджує факт викидання ним речей ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння. Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, потерпіла ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 може спробувати вбити постраждалу особу та/або її дітей, кривдник залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі та/або її дітям, здійснював напади на постраждалу особу та/або її дітей за межами домашнього середовища, кривдник має алкогольну залежність, ОСОБА_5 переймається за своє життя та здоров`я,  рівень небезпеки поліцейськими розцінено як середній (а.с. 12-13). Крім того ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 147130 (а.с. 15).
Проаналізувавши наявні в справі докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення,  оскільки докази доводять, що 05.10.2020 року  ОСОБА_1 вчинив  домашнє насильство відносно своєї колишньої тещі – ОСОБА_3 , з якою вони мешкають в одному будинку.  
Вищевказані докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, а їх сукупність доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП поза розумним сумнівом.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейського слід звернути увагу на наступне. Ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду                    ОСОБА_1 не надав жодних доказів щодо оскарження протизаконних дій працівників поліції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисником не було надано доказів на підвтердження їх доводів про штучне спровокування конфлікту ОСОБА_3 , аудіозаписи розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не можуть розглядатися судом в якості доказів, оскільки дана інформація отримана у спосіб, не передбачений діючим законодавством, тобто дані докази є недопустимими. 
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення 05.10.2020 р., таким чином, на момент апеляційного розгляду, а саме 16.02.2021 року строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП, сплинули, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 294 КУпАП, - 

   ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 – адвокату Калініченку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  18 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініченка А.В. задовольнити частково.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  18 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 – скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Суддя                                                                                                           В.В. Куракова