ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р.	Справа № 480/5945/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 15.10.20 року по справі № 480/5945/20
за позовом                        ОСОБА_1  
до                       Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми),      третя особа                        Акціонерне товариство " Ідея Банк" ,                       Приватний нотаріус  Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович 
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
     
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач), треті особи: Акціонерне товариство "Ідея Банк", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Калусенко Аліни Ігорівни про відкриття виконавчого провадження № 62715457 від 04.08.2020. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис № 1530 від 30.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк" боргу в сумі 49 273,20 грн. Між сторонами досягнуто усна домовленість про порядок погашення заборгованості в добровільному порядку. Маючи мету погіршення стану позивача, стягувач не скористався своїми правами, звернувся до приватного нотаріуса для отримання виконавчого напису та вже 03.08.2020 звернувся до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та такі дії фактично були передчасними. 04.08.2020 старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 62715457. Позивач вважає, що старший державний виконавець Калусенко Аліна Ігорівна не перевірила виконання виконавчого напису в добровільному порядку та не надала можливість позивачу виконати виконавчий напис в добровільному порядку, а тому вчинила протиправну бездіяльність. Також, позивач зауважує, що постанова від 04.08.2020 про відкриття виконавчого провадження містить посилання на те, що державним виконавцем розглянута заява про примусове виконання виконавчого напису. При цьому, матеріали виконавчого провадження № 62715457 на веб-сторінці не містять заяви про примусове виконання від 03.08.2020 та відсутня довіреність представника стягувача, який начебто повинен був підписати цю заяву разом із належаним чином посвідченими копіями документів у додатку до неї. Під час ознайомлення на веб-сторінці не було в матеріалах виконавчого провадження і квитанції про сплату авансового внеску від стягувача. Отже, у відсутність заяви про примусове виконання від 03.08.2020, повноважень представника стягувача, квитанції про сплату авансового внеску на суму 47 230,00 грн. старший державний виконавець Калусенко Аліна Ігорівна протиправно та безпідставно винесла постанову, якою відкрила виконавче провадження № 62715457.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Зокрема, апелянт посилався на те, що суд не розглянув клопотання позивача та не прийняв з цього приводу рішення, а саме щодо витребування від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) матеріалів виконавчого провадження № 62715457, витребування від АТ "Ідея Банк" матеріалів кредитної справи в оригіналі, витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. матеріалів нотаріальної справи в оригіналі.
Також, вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №1530 від 30.06.2020 року не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
За приписами   ст. 268 КАС України   у справах, визначених статтями   273 - 277,   280 - 283,  285 - 289   цього   Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1   ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2   ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3  ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30.06.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис № 1530 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT "Ідея Банк" грошових коштів у загальній в сумі 49273,20 грн.
На виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження № 62898549, в складі якого перебувають наступні виконавчі провадження:
- виконавче провадження ВП №61985905 з примусового стягнення вимоги № ф-7609-54у від 11.02.2020р. виданої ГУ ДПС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ГУ ДПС у Сумській області боргу в сумі 8262,54 грн.;
- виконавче провадження ВП №62715377 з примусового виконання виконавчого напису №1441 від 30.06.2020 виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко С.М. стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» в сумі 95612,79 грн.
- виконавче провадження ВП №62715457 виконання виконавчого напису №1530 від 30.06.2020          виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АГ «Ідея Банк» в сумі 49273,20 грн.
03.08.2020 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшли заяви стягувача разом з виконавчими написами про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея банк".
04.08.2020 старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 62715457 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 30.06.2020 № 1530 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT "Ідея Банк" грошових коштів у загальній в сумі 49273,20 грн.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином доведено правомірність прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2020 ВП № 62715457.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року 1404-VIII (далі - Закону України "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вимоги до виконавчих документів визначені частиною 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Одночасно частиною 4 статті 4 названого Закону визначено підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Державний виконавець при надходженні виконавчого документа перевіряє її на відповідність вимогам ст.ст. 3, 4 Закону України "Про виконавче провадження" та у випадку відповідності вимогам зазначених статей, відкриває виконавче провадження.
Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за відповідною заявою стягувача. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа, виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону, якщо примусове виконання рішення передбачає його справляння.
В обґрунтування своїх вимог про визнання протиправною та скасування спірної постанови позивач зазначає про те, що державний виконавець не перевірив виконання виконавчого напису в добровільному порядку та не надав позивачу можливість добровільно виконати виконавчий напис.
Водночас, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання ним   виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 30.06.2020 № 1530 у добровільному порядку, а тому судом першої інстанції вірно не взято до уваги даний аргумент позивача.
Доводи апелянта про прийняття спірної постанови за відсутності в матеріалах виконавчого провадження заяви про примусове виконання та документів, які підтверджують повноваження представника стягувача, спростовуються наданими відповідачем копіями матеріалів виконавчого провадження № 62715457, у яких міститься копія заяви представника за довіреністю АТ "Ідея Банк" про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2020 (а.с. 61) та копія довіреності на ім`я Пилата Т.І., підписана головою правління АТ "Ідея Банк" (а.с. 68).
Також, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що державний виконавець не мав права приймати до виконання виконавчий документ за відсутності доказів сплати стягувачем авансового внеску.
Так, обов`язок стягувача додавати до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску був передбачений частиною другою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", положення якої визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно Рішення Конституційного Суду №2-р(II)/2019 від 15.05.2019.
Таким чином, під час пред`явлення виконавчого документа до виконання у стягувача відсутній обов`язок щодо сплати авансового внеску та надання відповідних квитанцій до заяв про примусове виконання рішення.
Дослідивши виконавчий напис №1530 від 30.06.2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент прийняття державним виконавцем спірної постанови виконавчий документ відповідав вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
Доводи позивача про відсутність законних підстав для вчинення виконавчого напису колегія суддів не бере до уваги, оскільки правомірність вчинення виконавчого напису № 1530 від 30.06.2020 не є предметом розгляду даної справи. 
Постанова Сумського апеляційного суду від 26 січня 2021 року по справі №591/5225/20, якою визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 30 червня 2020 року - прийнята вже після розгляду даної справи в суді першої інстанції та ніяким чином не впливає на законність дій приватного виконавця в момент їх вчинення.
На час пред`явлення виконавчий напис був дійсним і у приватного виконавця не було правових підстав не приймати цей виконавчий напис до виконання.
Також, позивач помилково вважає, що для вчинення виконавчих дій з виконавчим документом (виконавчий напис № 1530 від 30.06.2020) старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна повинна була отримати письмове доручення начальника відділу та винести постанову про прийняття до виконання виконавчого документа.
Так, виходячи зі змісту положень пункту 7 розділу ІІІ, пункту 1 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, вчинення вищевказаних дій є обов`язковим лише у випадку, коли до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача передається від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. 
У даному випадку передача виконавчого документа за заявою стягувача від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю не відбувалась, а тому підстав для видання доручення начальника відділу та прийняття постанови про прийняття виконавчого документа до виконання у відповідача не було. 
Таким чином, приймаючи до виконання виконавчий документ, державним виконавцем не встановлено жодної із передбачених ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу.
Враховуючи викладене, державний виконавець у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження" правомірно відкрив виконавче провадження № 62715457.
Також позивачем в апеляційній скарзі зазначалося, що суд першої інстанції не розглянув клопотання позивача та не прийняв з цього приводу рішення, а саме щодо витребування від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) матеріалів виконавчого провадження № 62715457, витребування від АТ "Ідея Банк" матеріалів кредитної справи в оригіналі, витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. матеріалів нотаріальної справи в оригіналі. Суд апеляційної інстанції зазначає, що таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення за наслідками розгляду позовної заяви.
Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи, що відповідачем належним чином доведено правомірність прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2020 ВП № 62715457, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Інші доводи і заперечення апелянта вказаних висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі № 480/5945/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова