ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/396/20  Номер провадження 22-ц/814/588/21	Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року, постановлене суддею Вергун Н.В., 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
21.04.2020 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.02.2013. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 17.03.2020 становить 50 202,97 грн. та складається із: 32 401,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 631,30 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 11 303,24 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 366,81 грн. - штраф (процентна складова); 2 102,00 грн. судового збору.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09.12.2020 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. 
Рішення районного суду вмотивовано тим, що банком не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 22.03.2013, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Доводить, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, висловив свою згоду, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, взявши на себе зобов`язання знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанк: www.privatbank.ua.
При укладенні такого договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, вважаючи такий правочин договором приєднання, а Правила і Умови надання банківських послуг - публічною офертою, що з огляду на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 08.07.2019 у справі №923/760/18, від 11.09.2019 у справі №642/5533/15-ц, від 19.09.2019 у справі №127/7543/17, від 23.12.2019 у справі №375/250/18, не потребує підпису позичальника під публічно розміщеними умовами кредитування та не має наслідком визнання договору неукладеним.
Зазначає, що на підставі указаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом на 11 000,00 грн., який у подальшому на підставі п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 такого договору, одноосібно змінювався банком.
Відповідач після отримання картки, за умовами укладеного із банком договору приєднання, вчиняв дії щодо її активації, користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про укладення договору та згідно ст.625, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є підставою для цивільно-правової відповідальності позичальника за неналежне виконання кредитного зобов`язання у вигляді відсотків та неустойки.
Вважає, що районний суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за кредитним договором, включно із його складовими, як узгоджених сторонами зобов`язання та обґрунтованими належними доказами. Такі висновки районного суду не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать вимогам ст.354 ЦК України, якою встановлено черговість погашення заборгованості.
Просить застосувати до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, викладені у справах: №153/1334/16 від 11.09.2019, яка містить висновок про необхідність перевірки факту виконання кредитного договору, що може свідчити про визнання договірних правовідносин; №753/10779/16-ц від 29.07.2020 згідно якої, під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів, їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину; №750/6058/17-ц від 04.12.2019, яка містить висновок, що виписка по картці є очевидним здійсненням операцій, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок. 
Зазначає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та умови кредитування, в банк із заявою про його розірвання він не звертався. Тоді як районний суд, не погодившись із наданим банком розрахунком, повинен був встановити дійсний розмір заборгованості, а не відмовити у її стягненні в повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено, що 22.02.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він ознайомився та погодився із Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Підписавши таку анкету-заяву ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитка «Універсальна», зарплатний пакет та ощадну книжку (депозит)./а.с.30/
На підставі договору б/н, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньому видано наступні кредитні картки: 
-        № НОМЕР_1 дата відкриття 22.02.2013 терміном дії до 11/16 із кредитним лімітом 300,00 грн., розмір якого збільшено 26.07.2013 до 2 000,00 грн., 19.08.2013 до 3 000,00 грн., 16.08.2016 до 6 000,00 грн.; 
-        № НОМЕР_2 дата відкриття 09.12.2016 строком дії до 12/20 та за цим же номером строком дії з 29.03.2017 до 12/20 зі збільшеним 26.05.2017 лімітом до 9 000,00 грн.;
-        № НОМЕР_3 дати відкриття 17.08.2017 та 04.10.2017 строком дії до 08/21 зі збільшеним лімітом 09.09.2017 до 11 000,00 грн., 19.10.2017 до 13 000,00 грн., 15.06.2018 до 20 000,00 грн., 17.06.2018 до 25 000,00 грн., станом на 20.09.2019 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідками ПриватБанк./а.с.28, 29/
Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.31/
До кредитного договору банк додав Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, пунктом 9.12 яких визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін./а.с.32-64/
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором б/н від 22.02.2013, станом на 17.03.2020 становить 50 202,97 грн., із яких: 32 401,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 631,30 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 11 303,24 грн. - заборгованість по пені; 2 866,81 грн. - заборгованості за штрафами./а.с.7-21/ 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що банком не доведено належними і допустимими доказами наявність правових підстав для видачі кредитних карток та їх отримання ОСОБА_1 , а також його обізнаність з умовами та правилами надання банківських послуг, а також затвердженими тарифами банку. При цьому районним судом враховано, що на час випуску карток № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , кредитна № НОМЕР_1 з терміном дії до листопада місяця 2016 року не припинила свою дію та станом на 01 березня 2020 року із неї списувалися проценти та інші відрахування.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.364 ЦК України, однак висновок про відмову в позові в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, якими вони врегульовані. 
За відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків, пені та неустойки, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, банком заявлено до стягнення 32 401,62 грн. заборгованості за тілом кредиту. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. 
При постановленні оскаржуваного рішення поза увагою районного суду залишилося те, що згідно виписки по рахунку позичальник активно користувався кредитними коштами, всього витративши 177 060,38 грн., тоді як внесено на погашення заборгованості 165 466,25 грн., тобто мінусове сальдо становить 11 594,13 грн. Вказаний розмір відповідачем не спростований, а відтак у останнього існує невиконане перед банком зобов`язання його повернути. 
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що ні умовами кредитного договору, ні Законом не передбачено процедури здійснення взаємозаліку між внесеними позичальником на свій картковий рахунок коштів в якості відсотків, за рахунок яких можливо було б погашати існуючу заборгованість по тілу кредиту. Тоді як висновки районного суду про недоведеність отримання ОСОБА_1 кредитних карток, а також наявності правових підстав для їх видачі, спростовуються встановленим апеляційним судом фактом використання позичальником кредитних коштів.
За вказаних обставин рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення тіла кредиту підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про його часткове задоволення та стягнення з позичальника ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по кредиту в розмірі 11 594,13 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування відсотків згідно ст.625 ЦК України, колегією суддів відхиляються. Оскільки обов`язок сплатити кредиторові суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми або інший розмір процентів, встановлений договором або законом, виникає у боржника, якщо він не приступив до виконання грошового зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України), право кредитора на одержання компенсації на підставі частини другої статті 625 ЦК України виникає після спливу такого строку виконання.
По справі не встановлено та суду не доведено погодженого сторонами договору розміру обов`язкового щомісячного платежу, а обов`язок позичальника повернути всю суму одержаного кредиту збігається зі строком дії платіжної картки, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.
Підстави стягнення неустойки відсутні, як такі, що не узгоджені сторонами зобов`язання, оскільки ґрунтуються на Умовах і правилах надання банківських послуг ПриватБанк, які не є складовою кредитного договору №б/н від 22.02.2013, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц та не може бути спростоване посиланням на загальну практику Верховного Суду, яка не має узагальнюючого значення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09.12.2020 скасуванню із постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 11 594,13 грн. заборгованості за тілом кредиту. У іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (23%), на користь АТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 483,46 грн. (2102,00 грн. х 23%) та 725,19 грн. (3 153,00 грн. х 23%) за апеляційну скаргу./а.с.1, 183/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково. 
Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_5 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором станом на 17 березня 2020 року в розмірі 11 594 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 13 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 208,65 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01.03.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

               С.М. Бондаревська