П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/21689/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В. А. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
31 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Стаднік Л. В., 
представника позивача: Єфремової О. В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - позивач) до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 15.12.2020 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду  в якому, з урахуванням уточнюючої позовної заяви просив: 
- визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П від 04.12.2020 ВП № 60880616 про накладення штрафу у розмірі 5100,00грн;
- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П від 04.12.2020 ВП № 60880616 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив  з того, що обов`язок щодо виконання рішення суду позивачем не виконано, у зв`язку з чим, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Голубович Н.П постановою від 04.12.2020 ВП № 60880616 правомірно накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у розмірі 5100,00грн.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов  задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з урахуванням висновків рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 №240/4277/20 та на виконання додаткового рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 01.07.2019 по справі №2-а-11/12 проведено обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон № 796-XII) з 23.07.2011.
При цьому вказано, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 796-XII в результаті виконання додаткового рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 01.07.2019 по справі №2-а-11/12 ОСОБА_1 з 23.07.2011 по 31.12.2011 становить 3820 грн (764 грн – мінімальна пенсія за віком х50%), а з 01.01.2012 обчислений відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII зі змінами внесеними відповідно до Закону №4282 – 739,80 грн (822 грн – прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність х180%х50%). Оскільки розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був вищим, а саме 1085,37 грн, а тому пенсія з 01.01.2012 виплачувалась у зазначеному розмірі. Доплата за період з 23.07.2011 по 31.12.2011 становить 15156,81 грн. 
Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" №745 (далі – Постанова №745) затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином виплачуючи ОСОБА_1 пенсію та доплати у порядку та розмірах, встановлених Постановою №745 Управління діяло правомірно.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.
09.03.2010 на виконання вимог ухвали до суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 31.03.2021 09:50 год.
25.03.2021 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2021 клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.03.2012 у справі № 2-а-11/12 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірними та зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка – ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із застосуванням мінімальної пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 02.06.2011.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 вказана постанова залишена без змін та набрала законної сили.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 роз`яснено, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2012 зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка - ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.06.2011 та відповідно до норм права, встановлених ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2019 по справі № 2-а-11/12, було зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка – ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% від 10 мінімальних пенсій за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 02.06.2011.
04.12.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення Корольовського районного суду м. Житомира.
На виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2012 № 2-а-11/12 управлінням Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області ОСОБА_1 нарахована доплата пенсії з 02.06.2011, яка становить 6403,64 грн. За інформацією головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від 03.02.2019 № 13-08/171-1213 кошти в сумі 6403,64 грн виплачені стягувачу в повному обсязі.
На виконання додаткового рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01.07.2019 по справі № 2-а-11/12 позивачем проведено обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.07.2011 по 31.12.2011.
Не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі – Закон №1402-VIII) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч.3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з пунктом 1 частини 1  статті 3 Закону № 1404-VIII  підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Таким чином, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
При цьому, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання або ж невиконання в повному обсязі. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду.
З наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.
Згідно матеріалів справи, фактичне виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області відбулось лише в межах виплати пенсії з 02.06.2011 по 22.07.2011, що становила 6403,64 грн.
Натомість нарахування Пенсійним органом пенсії ОСОБА_2 , як члену сім`ї померлого годувальника, відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в період з 23.07.2011 по 31.12.2011 за відсутності доказів перерахунку таких коштів не свідчить про фактичне виконання рішення суду.
Стосовно доводів позивача, що з 01.01.2012 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова 1210), якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлено мінімальні розміри для відповідних категорій постраждалих осіб, тому положеннями чинного законодавства змінено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким керувався суд при винесенні рішення слід зазначити наступне.
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.03.2012  та додатковим рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01.07.2019 у справі №2-а-11/12 кінцевої дати виплати призначеної пенсії ОСОБА_2 не визначено, а отже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області безпідставно з 23.07.2011 не виплачується, а з 01.01.2012 не призначається і не виплачується пенсія у визначено судом розмірах, що свідчить про невиконання рішення суду.
При цьому, судом першої інстанції вірно вказано, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.
Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Таким чином, враховуючи невиконання позивачем без поважних причин рішення суду державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Голубович Н.П постановою від 04.12.2020 ВП № 60880616 правомірно накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у розмірі 5100,00 грн.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №60880616 прийнята в межах норм чинного законодавства, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.