УХВАЛА

02 березня 2021 року  
м. Київ
справа №160/6116/19
адміністративне провадження №К/9901/2618/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду 13.10.2020 у справі №160/6116/19 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області щодо непідготовки та неподання до Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо можливості  проведення  грошової  допомоги позивачу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у відповідності до положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, Порядку та умов завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 01 січня 2007 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 №593.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області підготувати та подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості  проведення  грошової  допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у відповідності до положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707, Порядку та умов завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 01 січня 2007 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 №593.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2019.
Адміністративний позов ОСОБА_1  до  Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
22.01.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у вказаній справі, направлена поштою 21.01.2021.
Ухвалою Верховного Суду від 02.02.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання належних доказів, які підтверджують обставини поважності причин пропуску строку та надання документа про сплату судового збору. 
22.02.2021 на адресу Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1536,80 грн та копію листа Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 про направлення постанови суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частина третя статті 329 КАС України визначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
В касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, у якому скаржник просить поновити пропущений строк.
Перевіривши доводи поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, наведені в клопотанні про поновлення строку та докази додані скаржником, колегія суддів вважає, що наведені скаржником обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, виходячи з такого.
Суд встановив, що згідно з листом Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 у зв`язку з недостатнім фінансуванням судів та недостатнім забезпеченням поштовими марками, поштова кореспонденція з жовтня 2020 року Третім апеляційним адміністративним судом не направлялась і копію рішення цього суду від 13.10.2020 направлено на адресу представника позивача 17.02.2021.
За таких обставин, причини пропуску строку касаційного оскарження, на які покликається скаржник, можна визнати поважними для задоволення заявленого з цього приводу клопотання. 
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить з такого.
Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень, позивач вказує на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього. Зазначає також, що суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.01.2019 у справі №210/2104/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №210/5258/16-ц щодо непоширення на спірні правовідносини строку позовної давності. 
Аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з висвітленими в судових рішеннях обставинами справи дає можливість колегії суддів вважати, що у цій ситуації наявні обставини, наведені в частині п`ятій статті 328 КАС України, які є підставами для відкриття касаційного провадження.
До касаційної скарги додані її копії відповідно до кількості учасників справи та документ про сплату судового збору.
Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, відмови у відкритті касаційного провадження або інших умов, що унеможливлюють відкриття касаційного провадження, не виявлено.
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №160/6116/19. 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №160/6116/19.
Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №160/6116/19 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданими до скарги матеріалами.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                    А. Ю. Бучик

Судді:                    Л. Л. Мороз

                    Л. В. Тацій