ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5348/17 
Номер провадження 22-ц/816/293/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2020 року у складі судді Ніколаєнко О.О. у м. Суми
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36957,56 грн.
Свої вимоги мотивувало тим, що 18 січня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490905735, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 11281,23 грн. 
30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до позичальника за кредитним договором. 
10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів до відповідача. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 10 жовтня 2016 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, розмір його заборгованості за договором становить 36957,56 грн, з яких: 11281,23 грн заборгованість за основною сумою боргу; 12576,33 грн заборгованість по процентам та комісією; 13100 грн пеня, штраф, неустойка. 
Посилаючись на зазначені обставини ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути із відповідача на його користь 41871,89 грн заборгованості за договором.
Заочним рішенням від 13 лютого 2018 року позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовлено.
У січні 2021 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, а отже безпідставно відмовив у позові. Суд не врахував, що датою остаточного повернення кредиту є 21 січня 2016 року, тобто загальний строк позовної давності закінчився 21 січня 2019 року, відтак звертаючись до суду з позовом у вересні 2017 року товариство не пропустило строку позовної давності. Крім того, відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та відсотків відповідно до графіку щомісячними платежами у визначений строк. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань за місячними платежами по кредиту. Також позивач зауважив, що до складу укладеного сторонами кредитного договору входять «Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк» №2163 від 13 серпня 2010 року», відповідно до якого строк позовної давності обмежується останніми 50 роками перед зверненням позивача до суду, тобто суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Звертає увагу суду на ту обставину, що позивач не надав доказів узгодження сторонами кредитного договору збільшення строку позовної давності, а також доказів підписання позичальником Загальних умов рефінансування кредитної картки, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 18 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490905735, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11281,23 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,90% річних (процентна ставка фіксована). Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків сторони визначили 21 січня 2016 року (а.с. 5-6).
У пункті 5 кредитного договору зазначено, що «Підписанням цього договору Позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, у тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та зазначення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення; що він у письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами рефінансування кредитної картки, затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа Банк» №___ від ____2011р. (у тексті підписаного сторонами договору відсутній номер та дата), які йому роз?яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний ( а.с. 5-6).
Сторони також узгодили графік погашення кредиту та відсотків, відповідно до якого позичальник зобов`язався щомісяця до визначеної дати вносити платежі рівними частинами (по 542,09 грн), останній платіж у розмірі 559,32 грн – до 21 січня 2016 року (а.с. 9-10).
У довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість по кредиту на реструктуризацію (рефінансування) заборгованості по кредитній картці, яка 18 січня 2013 року підписана відповідачем, визначено загальні умови кредитування у банку: можливі мінімальний і максимальний строки кредитування, мінімальна і максимальна сума кредиту у гривнях, фіксована процентна ставка (нараховується на залишок заборгованості за кредитом щомісячно, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році) 39,90%, сукупна вартість кредиту в залежності від строку (а.с. 7). 
30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 490905735 від 18 січня 2013 року (а.с. 16-17).
10 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ відповідно до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (19-21).
Відповідно до додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1  у сумі 36957,56 грн, з яких: 11281,23 грн заборгованість за основною сумою боргу; 12576,33 грн заборгованість по процентам та комісією; 13100 грн пеня, штраф, неустойка (а.с.23).
Листом від 19 жовтня 2016 року за вих. №001466607-1 ТОВ «Дата Майнінг Груп» повідомило ОСОБА_1 про те, що за договором факторингу від 10 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до нього у сумі 36957,56 грн (а.с.14).
24 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено  ОСОБА_1  повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №490905735 від 18 січня 2013 року, яке містило вимогу оплатити заборгованість у розмірі  36957,56 грн на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 15).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 10 грудня 2013 року сплатив 1000 грн, 24 грудня 2013 року сплатив 210 грн, 15 січня 2014 року сплатив 550 грн (а.с. 13).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, обрахований від дати останнього платежу, про що відповідач заявив у місцевому суді, а тому заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають .
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів у повній мірі погодитись не може, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Матеріалами справи підтверджується, що підписавши кредитний договір від 18 січня 2013 року №490905735, Додаток 1 та Графік повернення коштів, сторони узгодили розмір кредиту, строк дії договору, тип та розмір відсоткової ставки, строки та порядок внесення платежів, їх розмір. Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків сторони визначили 21 січня 2016 року.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 11281,23 грн, за відсотками – 12576,33 грн (а.с. 12-13).
Проте заявляючи до стягнення заборгованість по штрафам ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало до суду доказів, які підтверджують факт узгодження сторонами кредитного договору підстав та порядку нарахування неустойки (штрафу за прострочку платежів, а також неустойки штрафу-прострочки більше 90 днів) за порушення позичальником умов кредитного договору. 
«Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», які відповідно до змісту договору від 18 січня 2013 року №490905735 становлять його другий розділ та визначають інші істотні умови цього договору, зокрема і умови настання відповідальності за неналежне виконання зобов`язань у матеріалах справи відсутні, доказів підписання сторонами Розділу 2 договору «Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк» позивач до суду не надав, про узгоджений сторонами розмір відповідальності за порушення умов договору, порядок нарахування неустойки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12,  ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За встановлених у справі обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело обґрунтованості своєї вимоги про стягнення з ОСОБА_1 неустойки, не надало до суду доказів узгодження ПАТ «Альфа-Банк» та позичальником умов кредитного договору в цій частині. Наданий до суду розрахунок в частині нарахування заборгованості по штрафам не ґрунтується на умовах кредитного договору, дослідженого судом.
В частині застосування судом наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати визначених графіком внесків.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Оскільки укладений ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 договір від 18 січня 2013 року №490905735 встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитора вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
До такого правового висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Встановивши, що між сторонами кредитного договору узгоджено повернення кредиту частинами, апеляційний суд дійшов висновку, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання ОСОБА_1 строку погашення кожного чергового платежу за графіком.
Матеріалами справи підтверджується, що кредитор не скористався своїм правом на дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася,  тому підлягає перевірці строк позовної давності щодо кожного несплаченого щомісячного платежу, визначеного графіком погашення заборгованості, останній платіж за договором ОСОБА_1 мав внести 21 січня 2016 року, а позов пред`явлено у вересні 2017 року.
За встановлених у справі обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що наслідки пропуску строку позовної давності підлягають до застосування лише до щомісячних платежів за кредитним договором за період з лютого 2013 року по серпень 2014 року.
Вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за зі сплати щомісячних платежів за кредитним договором за період з вересня 2014 року по січень 2016 року у загальному розмірі 9232,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6959,81 грн, заборгованість за відсотками – 2272,95 грн, заявлені в межах загального строку позовної давності, а тому підлягають стягненню з відповідача.
При цьому колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги щодо збільшення сторонами строку позовної давності до 50 років, оскільки заявник не надав суду жодних належних допустимих доказів, на підтвердження цих доводів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, 
Встановивши, що суд першої інстанції розглянув справу з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим у справі обставинам, апеляційний суд скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позову у розмірі – 400 грн, за подання апеляційної скарги - у розмірі 600 грн.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                           п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №490905735від 18 січня 2013 року у розмірі 9232,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6959,81 грн, заборгованість за відсотками – 2272,95 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 400 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги у розмірі 600 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                 О. І. Собина

Судді:                                                                         О.Ю. Кононенко

                                                                                В.І. Криворотенко