ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №587/2049/20 
Номер провадження 22-ц/816/220/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2020 року в складі судді Степаненка О.А., ухваленого у м. Суми, 

в с т а н о в и в:

23 вересня 2020 року  ОСОБА_1  звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (далі – АТ «Сумигаз») про визнання протиправним та скасування рішення про здійснення перерахунку об`ємів не облікованого природного газу згідно з п. 3.6 гл. 2 розділу ХІ Кодексу ГРС за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року, оформлене протоколом постійно діючої комісії Публічного акціонерного товариства «Сумигаз» з розгляду актів про порушення від 01 листопада 2017 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що заявниця є споживачем природного газу, послуги з газопостачання будинку якій надає Публічне акціонерне товариство «Сумигаз». Оскаржуваним протоколом було перераховано об`єми не облікованого природного газу і вказане рішення було оскаржено до суду, який скасував рішення комісії від 01 листопада 2017 року, проте апеляційною інстанцією рішення суду було скасовано в частині визнання незаконним засідання комісії відповідача і відмовлено у задоволенні цієї вимоги. На думку заявниці рішення засідання комісії відповідача є протиправним, оскільки порушено п. 11 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у редакції, яка діяла станом на 28 грудня 2018 року, згідно з яким розрахунки, передбачені даною главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильників у випадку недоотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника. Зазначає, що повірка лічильника була прострочена майже на три роки, а тому оскаржуване рішення комісії є протиправним і підлягає скасуванню.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2020 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 – адвокат Дмитренко В.В. з вказаним судовим рішенням не погодився, вважає його незаконним та просить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що повірка газового лічильника була здійснена 10 листопада 2006 року, а відтак розрахунки не облікованого газу не здійснюються за період після дати прострочення періодичності повірки лічильника.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сумигаз»просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін. При цьому вказує, що доводи позовної заяви зводяться до переоцінки доказів, яким надано оцінку у справі № 591/1593/18. Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, кодекс ГРМ набув чинності 27 листопада 2015 року, тобто після кінцевої дати наступної періодичної повірки лічильника газу позивачки - 10 листопада 2014 року, а норма права, на яку посилається заявниця, виключена на підставі постанови НКРЕКП № 1916 від 14 грудня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Питання з приводу оцінки законності рішення постійно діючої комісії Оператора ГРМ ПАТ «Сумигаз» від 01 листопада 2017 року про визнання актів про порушення щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ правомірними та про проведення перерахунку об`ємів не облікованого природного газу за граничними об`ємами споживання за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року вже було предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій.
Так, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 червня 2018 року у цивільній справі № 591/1593/18, зокрема, визнано незаконним рішення засідання комісії оператора ГРМ ПАТ «Сумигаз» від 01 листопада 2017 року про проведення перерахунку споживачу ОСОБА_1 об`ємів не облікованого природного газу за граничними об`ємами споживання за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року.
Проте, постановою Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2018 року вказане рішення суду в частині визнання незаконним рішення засідання комісії від 01 листопада 2017 року скасовано та відмовлено у задоволенні цієї вимоги.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність втручання у роботу газового лічильника, встановлена експертизою, не свідчить про відсутність несанкціонованого відбору газу і ОСОБА_1 не довела, що пошкодження пломби на газовому лічильнику відбулося не з її вини, а з вини квартирантів, державних виконавців чи представників ПАТ «Сумигаз». Поряд з іншими обставинами, про несанкціоноване використання природного газу також свідчить моніторинг споживання природного газу у домоволодінні позивачки за 2014, 2015, 2017 роки, з якого вбачається суттєве зменшення обсягу споживання природного газу у опалювальний період в порівнянні з іншими роками (з 500 м3 до 11 м3). Відтак, апеляційний суд вважав обов`язком позивачки слідкувати за цілісністю встановлених на лічильному механізмі пломб та сповістити про їх порушення, чого нею зроблено не було.
Таким чином, з підстав, заявлених у позові по справі № 591/1593/18, апеляційний суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання рішення АТ «Сумигаз» від 01 листопада 2017 року про проведення перерахунку споживачу ОСОБА_1 об`ємів не облікованого природного газу за граничними об`ємами споживання за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року.
У цивільній справі № 591/1593/18, а також у даній справі суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрована та є власницею будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Заявниця є споживачем природного газу, який до її будинку постачає АТ «Сумигаз».
22 січня 2007 року працівниками відповідача встановлено лічильник газу САМГАЗ RS/2001-1 LA G-4 №2751347, 08 червня 2006 року випуску, повірка якого була здійснена 10 листопада 2006 року (а.с. 4).
21 лютого 2007 року охоронною пломбою № 28 вказаний лічильник газу був опломбований. Міжповірочний інтервал лічильника газу встановлено тривалістю 8 років (а.с. 4, 5).
04 серпня 2017 року складено Акт про порушення № 16, яким встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (п.3 г. 2 розділу ХІ) – відсутні захисні пломби на лічильнику газу оператора ГРМ. На вхідних та вихідних гайках візуально чітко видно, що лічильник газу повністю знімався і на його місце встановлювався перехідник, який не обліковував обсяг газу».
16 серпня 2017 року складено Акт про порушення № 01/1285, яким було встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: «несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника шляхом пошкодження пломби вхідного та вихідного патрубків» (а.с. 6).
За результатами огляду лічильника газопостачання та виявлених недоліків лічильник 16 серпня 2017 року було демонтовано та направлено на експертизу (а.с. 7).
18 серпня 2017 року було складено акт експертизи лічильника газу № 779 згідно з висновками якої лічильник газу побутовий не придатний до експлуатації по зовнішньому вигляду, не відповідає вимогам Р50-071-98 (п.6.4.1), метрологічні похибки відповідають вимогам нормативно-технічної документації ДСТУ 3336-96 (п.5.1.5), втручання відсутнє.
За результатами повірки газового лічильника від 23 серпня 2017 року було встановлено, що лічильник газу побутового Самгаз RS/2011-1 LA G-4 не відповідає вимогами ДСТУ 3336-96, підстава: зовнішній вигляд лічильника не відповідає вимогам НТД.
01 листопада 2017 року відбулось засідання постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» Сумське відділення з розгляду актів про порушення, на якому було прийнято рішення щодо визнання актів про порушення № 16 від 04 серпня 2017 року та № 01/1285 від 16 серпня 2017 року щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ правомірними та встановлено виконати перерахунок споживачу об`ємів не облікованого природного газу згідно п. 3,6 гл.2 розділу ХІ Кодексу ГРС за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року.
Згідно з актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості донараховано 1809 куб.м на загальну суму 15478,54 грн та складено рахунок на оплату № 00014802 від 17 листопада 2017 року.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 наголосила, що фактично відповідачем було порушено норми п. 11 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС у редакції, яка діяла станом на виникнення події, тобто 28 грудня 2018 року, що, на її думку, свідчить про протиправність рішення відповідача про здійснення перерахунку об`ємів не облікованого природного газу згідно з п. 3.6 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 15 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року, оформлене протоколом постійно діючої комісії Публічного акціонерного товариства «Сумигаз» з розгляду актів про порушення від 01 листопада 2017 року. Зокрема, після дати прострочення періодичної повірки лічильника, встановлена пряма заборона перерахунку об`ємів не облікованого природного газу.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що положення п. 3 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС стосуються нарахування вартості спожитого природного газу, а не вартості об`єму не облікованого природного газу у випадку несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу. Також суд вказав, що Кодекс ГРС був прийнятий 30 вересня 2015 року і норма п. 11 глави 3 Розділу ХІ у редакції 11 серпня 2016 року, на яку посилається заявниця, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки на момент спливу строку повірки газового лічильника 10 листопада 2014 року цієї норми ще не було, а 14 грудня 2018 року її взагалі було виключено.
Таким чином, суд вважав, що оскільки факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника доведений, а споживач не звільняється від обов`язку оплати вартість обсягу не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, у тому числі не звільняється від такого обов`язку і у зв`язку із посиланням на недотримання періодичності повірки лічильника відповідачем, тому законні підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.
З огляду на встановлені у цивільній справі № 591/1593/18 обставини, які у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, вина позивачки у несанкціонованому втручанні в роботу газового лічильника є доведеною, а тому пов`язані з цим дії відповідача апеляційний суд оцінює лише у межах заявлених ОСОБА_1 вимог та підстав позову у даній цивільній справі.
Згідно з главою 3 розділу XI Кодексу ГРС, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, внаслідок порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу), здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів).
У разі виявлення несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення (п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС).
Водночас, в п. 11 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС (у редакції яка діяла до 28 грудня 2018 року) зазначено, що у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу розрахунки, передбачені цією главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильника у випадку недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу.
Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» покладає на оператора ГРМ обов`язок забезпечення штатного режиму роботи приладу обліку природного газу та тягар відповідальності за порушення цього режиму, однак за умови відсутності втручання споживача.
Відповідно до п. 3 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС, у разі пропущення терміну періодичної повірки лічильника газу з вини Оператора ГРМ об`єм спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний період визначається за фактичними даними лічильника газу, за яким пропущений термін повірки. Судом першої інстанції правильно зауважено, що дане положення стосуються нарахування вартості спожитого природного газу, а не вартості об`єму необлікованого природного газу у випадку несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу.
Доводам заявника апеляційної скарги стосовно застосування до спірних правовідносин вимог п. 11 глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС в редакції від 11 серпня 2016 року, яка діяла до 28 грудня 2018 року, суд першої інстанції вже давав оцінку, з якою апеляційний суд повністю погоджується.
Зокрема, міжповірочний інтервал лічильника газу складає 8 років, його повірка відбулась 10 листопада 2006 року, а наступна повірка мала відбутися не пізніше 10 листопада 2014 року, проте Кодекс ГРС був прийнятий лише 30 вересня 2015 року, тобто вимоги п. 11 глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС застосовані бути не можуть.
Крім того, як вбачається з наданих відповідачем в суді апеляційної інстанції актів від 05 серпня 2015 року та від 19 жовтня 2016 року, що були складені працівниками відповідача, останній намагався зняти лічильник на повірку, проте не був допущений мешканцями будинку належного ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, своєчасна повірка не була проведена не з вини відповідача.
Даних обставин представник позивача не спростував під час розгляду справи в апеляційному суді.
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявницею норм процесуального закону.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Дмитренка Віталія Вікторовичазалишити без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина 

Т.А. Левченко