ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2021 року           справа №200/562/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/562/20-а (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
                                                          УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» (далі – ТОВ «Шахоуправління «Донбас») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі – ГУ ДФС У Донецькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2019 року № 0134964308.
В обґрунтування позову зазначено, що податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 56 000,96 грн. за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Позивач вважав, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, воно прийнято за неіснуючим податковим зобов`язанням. Так згідно спірного рішення, податковим органом встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з екологічного податку, однак позивач ніколи не сплачував та не зобов`язаний був сплачувати такий вид податку. Також позивач зазначив, що ним не подавалась декларація із розрахунком сплати з рентної плати за користування водою, що зазначено в акті перевірки. Крім того, позивач зауважив, що чинним законодавством України не передбачено вносити уточнення до акту перевірки, а також викладення його в новій редакції в окремих частинах, що було зроблено відповідачем.
По-друге, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято із порушенням п.п.86.7, 86,8 ст.86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки відповідно до вказаних положень, податкове повідомлення-рішення приймається за наявності заперечень платника податків до акту перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання письмової відповіді. Проте письмова відповідь була надана разом з податковим повідомленням-рішенням.
Також податковим органом було порушено п.58.1 ст.58 ПК України щодо обґрунтованості підстав для нарахування податкового зобов`язання, оскільки  зазначені у спірному рішенні підстави для нарахування податкового зобов`язання не відповідають дійсності. Так згідно положень чинного законодавства, якщо останній день строку сплати припадає на вихідний день, то останнім днем строку вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем. Таким чином, доводи контролюючого органу про граничний термін сплати зобов`язання є необґрунтованими, а розрахунки кількості днів затримки не відповідають дійсності.
Крім того позивач зауважив, що факт порушення сплати зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2017 року вже було встановлено судовим рішенням у справі № 805/75/18-а, а відтак повторне проведення податковим органом перевірки термінів сплати зазначеного зобов`язання та притягнення до відповідальності є неправомірним.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
На обґрунтування апеляційної скарги фактично зазначені доводи, аналогічні висловленим у позовній заяві. Апелянт наголошує, що висновки податкового органу, що  граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою деларацією за 1 квартал 2017 року є 19.05.2017 є безпідставними та такими, що не відповідають п. 257.5 ст. 257 ПК України, а місцевим судом не застосовано висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 14.03.2018 у справі № 820/1867/17. Також позивач звертає увагу на чисельні порушення ПК України не лише під час проведення перевірки, а й під час складання ГУ ДПС у Донецькій області податкового повідомлення-рішення, натомість місцевим судом залишено такі обставини поза увагою.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
18 квітня 2017 року ТОВ «Шахоуправління «Донбас» подало податкову декларацію з рентної плати за 1 квартал 2017 року, якою задекларовано податкове зобов`язання з рентної плати за звітний період у розмірі 1 629 504,19 грн.
З урахуванням переплати у сумі 40 045,67 грн., розмір податкового зобов`язання становив 1 589 458,52 грн. Дана обставина не є спірною.
У зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання, податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення з ТОВ «Шахоуправління «Донбас» в рахунок погашення податкового боргу 1 589 458,52 грн. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року у справі № 805/75/18-а позов задоволено, стягнуто з рахунків у банках, які обслуговують ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» в рахунок погашення податкового боргу 1 589 458,52 грн.
Рішення набрало законної сили.
На виконання вказаного рішення з рахунків позивача у період з 11 березня 2019 року, було стягнуто борг з рентної плати за надра за інкасовим дорученням у розмірі 452 376,98 грн. Зазначений факт знайшов своє відображення у відзиві на позовну заяву.
Податковим органом було проведено камеральну перевірку ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами за видобування корисних копалин загальнодержавного значення, за результатом якої складено акт від 09.07.2019 № 232/05-99-43-08/36982901.
Відповідно до вказаного акту, при перевірці податковим органом використано розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 9067920702 від 18 квітня 2017 року за 1 квартал 2017 року.
Однак, як вбачається з таблиці 1 в акті перевірки від 09.07.2019, в графі «самостійне визначене платником грошове зобов`язання» зазначено «Розрахунок з рентної плати за користування води № 9067920702 від 18 квітня 2017 року».
За результатами перевірки, податковим органом встановлено порушення терміну сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання по рентній платі за користування надрами за 1 квартал 2017 року, що визначений в п.57.1 ст.57 та п.257.5 ст.257 ПК України. Кількість днів затримки 676, 689, 696, 697, 703, 704, 725, 728, 738, 766, 769, 773.
У серпні 2019 року позивачем було направлено на адресу податкового органу заперечення до вказаного акту, яке було отримано представником ГУ ДФС у Донецькій області 12 серпня 2019 року, про що свідчить відповідний підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Листом від 21 серпня 2019 року № 68498/1005-99-43-08 щодо розгляду заперечень, Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило про викладення в новій редакції в таблиці 1 стовбці 1 «Розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 9067920660 від 18.04.2017» та про те, що висновки  в акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.
23 серпня 2019 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0134964308, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суму грошового зобов`язання з екологічного податку та за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 250 034,85 грн. Зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 56 000, 96 грн. за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
У вересні 2019 року позивачем подано скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.
Рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області від 17 жовтня 2019 року продовжено строк розгляду скарги позивача.
Рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області від 21 листопада 2019 року про результати розгляду скарги, скаргу ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» залишено без задоволення. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 61.1 статті 61, статті 94 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства  перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю  та/або митного оформлення.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.п.75.1.1. п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Згідно пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як вже зазначалось раніше та вбачається з акту перевірки, податковим органом було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення. При цьому, з акту перевірки вбачається, що відповідачем при її проведенні було використано розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 9067920702 від 18 квітня 2017 року за 1 квартал 2017 року.
Так, позивачем правильно зауважено, що в таблиці 1 у вищевказаному акті в графі «самостійно визначене платником грошове зобов`язання» вказано зобов`язання з розрахунку з рентної плати за користування води № 9067920702 від 18 квітня 2017 року, яке не визначалось позивачем.
Однак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що така помилка є технічною, яка не спростовує порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання. Також слід звернути увагу, що у вступній частині акту та у його висновках податковим органом правильно зазначено вид податкового зобов`язання.
З зазначених підстав також неприйнятними є посилання позивача на те, що в спірному податковому повідомленні-рішенні вказано про встановлення порушення строку сплати грошового зобов`язання з екологічного податку та зазначає, що вказаним рішенням зобов`язано сплатити штраф за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, що відповідає встановленим у перевірці порушенням.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 лютого 2018 року № 822/2087/17, самі по собі акти ревізії, документи перевірок тощо не породжують жодних правових наслідків чи обов`язків, а тому не мають ознак рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), оскарження яких здійснюється за нормами КАС України, такі документи стверджують факт проведення перевірок за дотриманням вимог законодавства і є лише носіями доказової інформації. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України 10 вересня 2013 року №  21-237а13.
Таким чином недостовірні дані в акті та спірному податковому повідомленні-рішенні не є підставою для його скасування при встановлені факту порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань, які не спростовано позивачем.
Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як вже зазначалось раніше, позивачем було направлено на адресу податкового органу заперечення на акт камеральної перевірки, яке було отримано 12 серпня 2019 року. Рішення щодо розгляду заперечень було прийнято 21 серпня 2019 року, тобто на 7 день з дня отримання заперечення позивача (з урахуванням вихідних днів 17 та 18 серпня). Спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято позивачем 23 серпня 2019 року, тобто протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень позивача. Проте з матеріалів справи вбачається, що рішення щодо розгляду заперечень на акт перевірки було прийнято відділенням поштового зв`язку 23 серпня 2019 року, тобто податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення, не надіславши відповіді за результатом розгляду заперечень на акт перевірки у встановлений строк, чим порушив вимоги п. 86.8 ст. 86 ПК України.
Поряд з цим слід зазначити, що такі процедурні порушення не спростовують порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання, а тому не приймаються судами як підставу для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.
Стосовно доводів апелянта щодо граничного строку подання податкової декларації за 1 квартал 2017 року та, як наслідок, строку сплати такого зобов`язання.
Позивач зазначив, що граничний строк подання податкової декларації за 1 квартал 2017 року є 10 травня 2017 року, а тому строк сплати зобов`язання починається з 11 травня 2017 року та спливає 20 травня 2017 року, а не 19 травня 2017 року, як зазначено в акті перевірки. Крім того, оскільки 20 травня 2017 року вихідний день, останній день строку сплати припадає на 22 травня 2017 року.
Так, відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності з 23 травня 2020 року, п. 57.1 ст. 57 ПК України доповнено абзацом тринадцятим такого змісту: «якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем».
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України не містив застережень щодо строку сплати податку у разі якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день. Тобто, платник податків зобов`язаний був самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарний днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку подання податкової декларації (без урахування перенесення термінів у зв`язку з вихідними чи святковими днями), а тому посилання позивача на те, що останній день строку припадає 22 травня 2017 року судом не приймається. 
Крім того, різниця граничного терміну сплати в один день, а саме 20 травня, а не 19 травня, як зазначено в акті перевірки, не змінить розмір штрафних санкцій з огляду на положення п.126.1 ст.126 ПК України.
Також колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно не прийнятті до уваги посилання позивача на повторне проведення податковим органом перевірки термінів сплати грошового зобов`язання та повторне притягнення до відповідальності, оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 805/75/18-а встановлено факт наявності узгодженого податкового боргу,  який у зв`язку з його добровільною несплатою підлягає стягненню з рахунків у банках, які обслуговують позивача. 
В той час, предметом цієї адміністративної справи є порушення позивачем строку сплати узгодженого зобов`язання, яке було стягнуто з позивача за інкасовим дорученням на виконання рішення суду у справі № 805/75/18-а.
ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» також мотивує незгоду з визначенням штрафних санкцій тим, що при перевірці податковим органом використано розрахунок з рентної плати за використання води № 9067920702 від 18.04.2017 – 1 629 504,19 грн., проте декларацію та/або розрахунок з таким номером ним не подавалось до податкового органу.
Форма податкової декларації з рентної плати (далі – декларація) затверджена наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2015 № 719 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 07.11.2016 № 927), із змінами та доповненнями.
Невід`ємною частиною декларації є додатки. Відповідний тип додатка забезпечує обчислення податкового зобов`язання за відповідним видом об`єкта оподаткування. Зокрема, розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюється у Додатку 1 до декларації (далі - Додаток 1).
Таким чином, основна декларація та додатки до неї є єдиним, нерозривним і цілісним документом звітності, в якому проставляється, згідно алгоритмів обробки податкової звітності реєстраційний номер головного документа. В цьому випадку, це реєстраційний номер податкової декларації з рентної плати.
Згідно із пп. «в» п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (далі – ЕЦП).
Відповідно до розділу III Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 (яка є дійсною на час подання декларації), платнику податків надсилаються квитанції:
перша квитанція, що є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до контролюючого органу засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається контролюючими органами на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;
підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних контролюючого органу є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.
Реєстраційним номером пакету документів звітності платника, що складається з податкової декларації з рентної плати за 1 квартал 2017 року та Додатку 1 до неї, є номер головного документа, а саме № 9067920660. Прийняття цієї декларації без зауважень та помилок свідчить про те, що вона прийнята органами ДПС у повному обсязі разом із додатками.
Оперативний облік податків і зборів до бюджету здійснюється органами ДПС в інформаційній системі органів ДПС, що визначено підпунктом 3 розділу I Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).
Згідно з п. 1 ч. 1 розділу 2 Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються в ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Колегією суддів встановлено, що в інтегрованій картці платника ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» нараховані до сплати самостійно задекларовані податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами в сумі 1 629 504,19 грн., згідно Додатку № 1 (реєстр. № 9067920702 від 18.04.2017) до декларації з рентної плати за 1 квартал 2017 року (т.1 а.с.138.). Також з інтегрованої картки вбачається, що станом на 18.04.2020 обліковується переплата в сумі 40 045,678 грн.
Отже, позивач стверджує, що саме розрахунку з рентної плати за воду з реєстраційним номером № 9067920660 ним не подавалось, натомість подання, реєстрація, а також облік в інтегрованій картці розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 1 квартал 2017 року підтверджено матералами справи, тому апеляційний суд вважає такі доводи не змістовними та такими, що не впливають на правильність вирішення спору у цій справі.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року в справі № 200/562/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 16 лютого 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук