ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3748/20	

головуючий суддя І інстанції – Бойченко Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року в адміністративній справі №280/3748/20 за позовом  Головного управління ДПС у Запорізькій області  до  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу,- 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Запорізькій області  звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1    про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 49   508,12 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 403,57 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Запорізькій області області було задоволено частково.
Стягнуто з Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 49   508.12 грн.
В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено та в цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 , а тому податкове повідомлення рішення від 14.06.2019 року № 0021113-5807-0823 було направлено за належною адресою.
Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи – підприємця.
Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування (третя група), про що свідчить копія заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 09.08.2017.
Відповідачем самостійно подано до контролюючого органу:
звітну податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця за 2018 рік від 08.02.2019, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у розмірі 24   236,00 грн.;
звітну податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця за І квартал 2019 року від 09.05.2019, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у розмірі 6   317,88 грн.;
звітну податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця за півріччя 2019 року від 08.08.2019, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у розмірі 6   317,88 грн.;
звітну податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця за три квартали 2019 року від 04.11.2019, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у розмірі 6   317,88 грн.;
звітну податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця за 2019 рік від 04.02.2020, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у розмірі 6   317,88 грн.
Позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.06.2019 №0021113-5807-0823, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання у розмірі 403,57 грн.
Вказані грошові зобов`язання відповідачем сплачені не були, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що узгодженість податкового повідомлення-рішення від 14.06.2019 №0021113-5807-0823 не доведена, а відтак відсутні правові підстави для стягнення визначеної ним суми в судовому порядку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 59.1, п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Положеннями пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За правилами пункту 95. 4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
При цьому, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.
Так, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.04.2020 року по справі № 824/262/17-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою виникнення у відповідача податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 403,57 грн. було прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення від 14.06.2019 року № 0021113-5807-0823 та несплати відповідачем наведеної суму в добровільному порядку.
Так,  як вбачається з копії листа, яким наведене податкове повідомлення-рішення було направлено відповідачу, останнє було повернтуо відправнику за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 45.1 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Як вбачається з корінця наведеного податкового повідомлення-рішення та доданої копії конверту, в якому воно надсилалось, відповідачу, контролюючий орган направив податкове повідомлення-рішення від 14.06.2019 №0021113-5807-0823 на адресу: АДРЕСА_2 .
Між тим, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача починаючи з 03.08.2017 року (рнкопп2385214055 ) визначено адресу: Україна, 71300, Запорізька обл., Кам`янсько-Дніпровський р-н, місто Кам`янка-Дніпровська, вул. Промислова, будинок 4.
В свою чергу, доказів того, що місцезнаходженням відповідача, станом на 14.06.2019 було: АДРЕСА_2 , позивачем до суду подано не було.
Відповідно до п. 57.2, 57.8 Податкового кодексу України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
 Відтак, з огляду на неотримання відповідачем податкового повідомлення-рішення від 14.06.2019 року № 0021113-5807-0823, у звязку з направленням останнього на неналежну податкову адресу, колегія суддів апелляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначене грошове зобовязання, станом на час подання даного позову - є неузгодженим, а тому стягненню не підлягає.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311 ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року в адміністративній справі №280/3748/20 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко