ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р.	Справа № 520/16083/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бадюков Ю.В.) від 20.11.2020 року (повний текст складено 20.11.20 року) по справі №520/16083/2020
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради
третя особа Комісія з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надання пільг адміністрації Московського району Харківської міської ради 
про визнання  протиправними  рішень і повідомлень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, третя особа - Комісія з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надання пільг адміністрації Московського району Харківської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправним рішення комісії з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надання пільг адміністрації Московського району Харківської міської ради від 22.10.2020, згідно протоколу № 25 засідання комісії з розгляду питань при призначенні соціальних допомог Московського району в частині відмови мені в призначенні житлової субсидії з 1 вересня 2020 року; 
- визнати протиправним повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії № 214-/-01 від 28.10.2020; 
- визнати протиправним повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 40028 від 21 жовтня 2020 року; 
- визнати протиправним рішення комісії з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надання пільг адміністрації Московського району Харківської міської ради від 20.08.2020, згідно протоколу № 19 засідання комісії з розгляду питань при призначенні соціальних допомог Московського району в частині відмови мені в призначенні житлової субсидії з 1 липня 2020 року; 
- визнати протиправним повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії № 1646-01 від 21.08.2020; 
- визнати протиправним повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 40028 від 21 серпня 2020 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради повторно розглянути мої заяви про призначення субсидії від 26.10.2020 та від 28.07.2020 із застосуванням "Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року  відмовлено у відкритті провадження у справі в частині; 
- визнати протиправним повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії № 214-/-01 від 28.10.2020;
- визнати протиправним повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 40028 від 21 жовтня 2020 року;
- визнати протиправним повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії № 1646-01 від 21.08.2020;
- визнати протиправним повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 40028 від 21 серпня 2020 року.
Позивач, не погодився із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що оскільки оскаржувані повідомлення відповідача є саме рішеннями суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні позивачу субсидії на підставі рішення комісії, то відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання їх протиправними, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України. Також зазначив, що суд в оскаржуваній ухвалі не роз`яснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи за вказаними позовними вимогами.
Відповідач та третя особа письмові відзиви на апеляційну скаргу не подали.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.
Позивач надав заяву, в якій просив провести розгляд без його участі.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними повідомлень відповідача про відмову в призначенні житлової субсидії № 214-/-01 від 28.10.2020; № 40028 від 21.10.2020 року; № 1646-01 від 21.08.2020; № 40028 від 21.08.2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що   спір у цій частині позовних вимог не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тому що спірні правовідносини не є публічно-правовими, тобто справа за заявою в цій частині не належить як до юрисдикції адміністративних судів, визначеної статтею 19 КАС України так і не підлягає розгляду за правилами іншого судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Відповідно положень ч.ч. 1-2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для віднесення спору до категорії публічно-правових та, відповідно, до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (ні) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.
Постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджене Положення про порядок призначення житлових субсидій.
Згідно п.п. 60-67 вказаного Положення (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) визначено, що структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.
У разі прийняття рішення про призначення (непризначення) житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно обирає форму такого повідомлення (в паперовому або електронному (за наявності адреси електронної пошти) вигляді або смс-повідомлення).
У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.
У разі прийняття рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням підстав для подання таких документів на розгляд комісії і порядку оскарження відповідного рішення.
Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.
Заявник має право оскаржити до комісії або до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії, а також рішення щодо подання документів на розгляд комісії.
Для забезпечення об`єктивного, неупередженого і всебічного розгляду комісією справи по суті структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може запропонувати заявнику подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для прийняття рішення.
Заявник має право самостійно подати додаткові документи навіть у разі, коли структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пропонував подати такі документи для розгляду комісією.
Рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.
Рішення комісії про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду.
Виходячи з аналізу вказаних пунктів Положення, колегія суддів дійшла висновку, що ними визначений певний алгоритм дій після отримання документів для призначення житлової субсидії як структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, так і відповідної комісії.
А саме, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання документів має приймає рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.
При цьому, заявник має право оскаржити до комісії або до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії, а також рішення щодо подання документів на розгляд комісії.
В свою чергу, у випадку прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів на розгляд комісії, відповідне рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією і, відповідно, саме рішення комісії може бути оскаржено до суду.
Як вбачається з матеріалів справи, за наслідком розгляду поданих позивачем документів комісією з розгляду питань при призначенні соціальних допомог та надання пільг адміністрації Московського району Харківської міської ради були прийняті рішення про відмову позивачу у призначення житлової субсидії (витяги з протоколів №19 від 20.08.2020 та №25 від 22.10.2020 року).
Колегія суддів вказує, що саме  рішення комісії породжує певні правові наслідки безпосередньо для позивача та може бути предметом судового оскарження.
Натомість, повідомленнями відповідача № 214-/-01 від 28.10.2020; № 40028 від 21.10.2020 року; № 1646-01 від 21.08.2020; № 40028 від 21.08.2020 року лише проінформовано позивача про відмову в призначенні житлової субсидії.
Тобто, оскаржувані повідомлення не є адміністративним актом суб`єкта владних повноважень, що породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та впливає на його права та обов`язки.
Таким чином, обраний позивачем (відносно якого безпосередньо не здійснювалось будь-яких управлінських дій відповідачем) засіб захисту прав не відповідає суті правовідношення, оскільки оспорюваними повідомленнями не були безпосередньо порушені його права.
Враховуючи викладене вище, а також те, що у спірних правовідносинах відповідач не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, спір в частині оскарження повідомлень відповідача № 214-/-01 від 28.10.2020; № 40028 від 21.10.2020 року; № 1646-01 від 21.08.2020; № 40028 від 21.08.2020 року не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не може вирішуватись адміністративним судом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" щодо заявлених вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції як окремий позов.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують з наведених вище підстав.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року по справі №520/16083/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  25.01.2021 року