КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/23412/18-ц                                                                              Головуючий у І інстанції Хоменко В.С.
Провадження №22-ц/824/3149/2021                                                              Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Спецавтомото», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онисимівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Лариса Миколаївна, Міністерство закордонних справ України про визнання недійсними заповіту, довіреності, договору комісії, договору купівлі-продажу та повернення автомобіля,
 
УСТАНОВИВ:
 
у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якомупросила визнати недійсним заповіт  ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717.
В обґрунтування позову вказала на те, що спадкодавець ОСОБА_4 - її батько, котрий 08.12.2010 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. за реєстровим номером 2868, відповідно до якого належне йому на праві приватної власності нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 заповідав їй - своїй доньці.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Звернувшись до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , отримала довідку від 05.10.2018 року за вих. № 10709/02-14, з якої дізналась про існування іншого заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, яким   ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно на користь своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 .
До складу спадщини спадкодавця увійшли:
- нежитлове приміщення, розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 ;
- автомобіль Jaguar моделі F-Pace, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова       НОМЕР_2 ;
- володіння La Villa (Вілла) № НОМЕР_3, що представляє собою земельну ділянку № НОМЕР_3 , площею 1,562 м2, а також забудову площею 243 м2, розташовані на земельній ділянці номер НОМЕР_8, записаного в документі № НОМЕР_7, у Секції Власності, Провінції Cocle, Суспільного регістру, яка знаходиться у містечку Farallon, Адміністративного округу Rio Hato, району Anton, провінції Cocle, Республіки Панама.
Позивач вважала, що батько на момент складання заповіту від 11.07.2018 року (менше місяця до смерті) об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку III стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Тому, на підставі ч. ч. 1-4 ст. 203, ч. 1 ст. 225, ст. 125 ЦК України, заповіт від 11.07.2018 року підлягає визнанню недійсним, як такий, що був складений особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.
В подальшому, позивачем двічі було збільшено позовні вимоги та остаточно пред`явлено вимоги про:
- визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717;
- визнання недійсною з моменту посвідчення довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим номером 405, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд М.Л., котрою  ОСОБА_4 уповноважував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Расе , номер кузова  НОМЕР_2 ;
- визнання недійсним з моменту укладення договору комісії № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року між ОСОБА_7 (через представника на підставі довіреності ОСОБА_3 ) та ТОВ «Спецавтомото» на відчуження автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова  НОМЕР_2 ;
- визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року, укладеного між ТОВ «Спецавтомото» в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яким було відчужено на користь ОСОБА_8 автомобіль марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова  НОМЕР_2 ;
- повернення за наслідками визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова  НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 04.07.2018 року) у власність    ОСОБА_4 .
Збільшені вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що на момент складання заповіту від 11.07.2018 року (менше місяця до смерті) її батько об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу, зокрема, починаючи з 2016 року, проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_4 перебував на обліку в Київському міському клінічному онкологічному центрі, під час лікування переніс операцію, пройшов численні курси хіміотерапії та інші медичні препарати. Особливо різко чисельність застосування курсів хіміотерапії зросла в останні місяці життя     ОСОБА_4 , а саме: навесні - влітку 2018 року.
Крім того, вказала, що   ОСОБА_4 двічі був госпіталізований: з 17.04.2018 по 19.04.2018 року, та з 03.07.2018 року по 04.07.2018 року, а 03.05.2018 року по 29.05.2018 року та 15.06.2018 року проходив курси хіміотерапії, що також свідчить про значне погіршення його фізичного та психологічного стану та про факт неможливості усвідомлення ним своїх дій на момент складання заповіту та відсутність вільного його волевиявлення.
З цих же підстав     ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій і під час видачі довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим номером 405, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд М.Л., котрою ОСОБА_4  уповноважував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова  НОМЕР_2 , оскільки на момент її видачі стан здоров`я      ОСОБА_4 був особливо підірваним. До того ж, в цей період ОСОБА_4 скаржився на значне погіршення зору, що могло йому завадити в повному обсязі розуміти значення вчинюваних ним дій.
Зазначала, що ОСОБА_2 знала про важку хворобу     ОСОБА_4 , але не повідомила нотаріуса, який посвідчував довіреність, про наявність у нього захворювання, а нотаріус, в свою чергу, не з`ясувала вказаної обставини, як того вимагає ст. 44 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до п. 1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій не виконала свого обов`язку по зверненню до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної особи для встановлення відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.
До того ж, з довіреності вбачається, що в ній відсутній запис нотаріуса про те, що     ОСОБА_4 оголошувався текст довіреності, розтлумачувався її зміст та наслідки її видачі.
Тому, вважала, що з огляду на викладені обставини, є обґрунтованими і похідні вимоги про недійсність договору комісії № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04.07.2018 року, що фактично є наслідком недійсності довіреності від 05.06.2018 року, звернення автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова  НОМЕР_2  (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 04.07.2018 року) у власність ОСОБА_4 вважала реституцію як наслідок визнання недійсним правочину, котрим є довіреність.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.
Зокрема, вважає, що судом першої інстанції безпідставно було взято до уваги в якості доказу висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року та висновок (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року.
Зазначений висновок експертів позивач вважає недопустимим доказом, про що у суді першої інстанції нею було заявлене відповідне клопотання.
Посилаючись на Консультативний висновок за результатами науково-методичного порівняльного аналізу висновку експертів № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року та висновку експертів № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року,  звертає увагу на недостовірність зазначених доказів, оскільки при складанні висновків експертами були допущені неточності та порушення законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідачка вказує, що суд першої інстанції правильно дослідив та оцінив надані сторонами докази: покази свідків, письмові докази, висновки експертів, та дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведення позивачем обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_4 11 липня 2018 року, під час складання заповіту, та 05 червня 2018 року при оформленні довіреності, не міг усвідомлювати та розуміти значення свої дій. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Водовський В.С. підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
02.03.2021 року адвокатом Водовським В.С. до канцелярії Київського апеляційного суду було подано клопотання про призначення посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатрічної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання:
- Чи могла діагностована у ОСОБА_4 хвороба (Рак шлунку III ст.) вплинути на його здатність повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, розумно керувати ними та/або адекватно розуміти дії оточуючих осіб?
- Чи приймав ОСОБА_4 медичні препарати та/або проходив медичні процедури, які, зважаючи на діагностований Рак шлунку III ст., могли будь-яким чином вплинути на його здатність повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, розумно керувати ними та/або адекватно розуміти дії оточуючих осіб?
- Чи могли лікувальні процедури та/або медичні препарати, які приймав та/або проходив ОСОБА_4 , зважаючи на тяжкий стан у зв`язку з онкологічним захворюванням, викликати у нього відхилення у фізичному стані або вплинути на здатність повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, розумно керувати ними та адекватно розуміти дії оточуючих осіб під час укладення заповіту 11.07.2018 та посвідчення Довіреності 05.06.2018 р.?
- Чи наявні ознаки того, що лікувальні процедури та/або медичні препарати, які приймав та/або проходив ОСОБА_4 , зважаючи на тяжкий стан у зв`язку з онкологічним захворюванням, викликали у нього відхилення у фізичному стані або вплинули на його здатність повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, розумно керувати ними та адекватно розуміти дії оточуючих осіб під час укладення заповіту 11.07.2018 та посвідчення Довіреності 05.06.2018 р.?
В обґрунтування заявленого клопотання зазначав, що з метою правильного та всебічного розгляду справи та вирішення спору необхідне проведення посмертної комплексної судової медичної психолого-психіатричної експертизи по дослідженню наявності будь-якого впливу на спадкодавця на момент складання заповіту та посвідчення довіреності, у зв`язку з чим він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також можливості спадкодавцем усвідомлення значення своїх дій та керування ними під час укладення заповіту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Статтею 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Так, відповідно до ч. 3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду даної справи у суді першої інстанції, 13.08.2019 року позивачкою ОСОБА_1 було заявлене клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Заперечуючи проти задоволення вказаного клопотання, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Рокицький В.А. звертав увагу позивача та суду на те, що питання, з метою з`ясування яких позивач просила призначити почеркознавчу експертизу, не стосуються підстав заявленого позову і не будуть мати значення для вирішення справи по суті. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року клопотання позивача задоволено, призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, яка була в подальшому проведена.
Клопотань про призначення у даній справі посмертної судової медичної психолого-психіатричної експертизи позивачем, чи його представником, у суді першої інстанції заявлено не було.
Крім того, необхідність призначення такої експертизи в доводах апеляційної скарги позивач не зазначає.
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасники судового процесу повинні добросовсно користуватися процесуальними правами (ч.1 ст.44 ЦПК України).
Вирішуючи клопотання представника позивача, колегія суддів також враховує положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про необхідність дотримання прав усіх учасників процесу, в тому числі відповідача щодо її права на справедливий суд, яка вправі очікувати від суду дотримання ним вимог процесуального закону щодо строків подання доказів позивачем.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBOBEHEER B.V. v. THENETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Враховуючи те, що представником позивача не наведено обставин, які свідчили б про неможливістьподання такого доказу, як посмертна судова медична психолого-психіатрична експертиза, до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Рокицький В.А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримавши доводи, наведені ним у відзиві.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи наступна послідовність обставин.
08.12.2010 року ОСОБА_4 на випадок свої смерті зробив розпорядження: належне йому на праві власності нежиле приміщення в літері А загальною площею 202,8 м. кв. по АДРЕСА_1 заповідав своїй доньці - ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15, т. 2 а.с. 187).
05.06.2018 року ОСОБА_4 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. за реєстровим номером 404, уповноважив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого Центр 8044 26.08.2016 року, автомобілем легковим марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама)       НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованим Центр 8044 26.08.2016 року, надавши на виконання цієї довіреності право, зокрема, зняти автомобіль з обліку, продати автомобіль, керувати автомобілем тощо (т. 3 а.с. 89-90).
04.07.2018 року між ТОВ «Спецавтомото» (Комісіонер) в особі Ляшко Г.О. та ОСОБА_4 (Комітент) в особі ОСОБА_3 укладено договір комісії № 7449/18/002686, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама)     НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 91-92).
04.07.2018 року між ТОВ «Спецавтомото» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 7449/18/002686 транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама)     НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 93-95).
11.07.2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим номером 717, відповідно до якого на випадок свої смерті усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, як в Україні, так і за її межами, він заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 (т. 2 а.с. 164-165).
З матеріалів справи також вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вишеньки Бориспільського району Київської області у віці 73 років помер ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 174).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: 
 - нежитлове приміщення, розташоване за адресою:  АДРЕСА_2 ;
- автомобіль Jaguar моделі F-Pace, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова       НОМЕР_2 ;
- володіння La Villa (Вілла) № НОМЕР_3, що представляє собою земельну ділянку № НОМЕР_3 , площею 1,562 м2, а також забудову площею 243 м2, розташовані на земельній ділянці номер НОМЕР_8, записаного в документі № НОМЕР_7, у Секції Власності, Провінції Cocle, Суспільного регістру, яка знаходиться у містечку Farallon, Адміністративного округу Rio Hato, району Anton, провінції Cocle, Республіки Панама. (т. 1 а.с. 20-46).
Першою Київською державною нотаріальною конторою 22.08.2018 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 992/2018, з матеріалів якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернулись його донька - позивач у справі ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 170-233).
Судом встановлено також, що спадкодавець ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , - за місцем проживання ОСОБА_2 . Доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.
З приводу стану здоров`я спадкодавця ОСОБА_4 судом першої інстанції встановлено, що останній з 2016 року проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії.
Не погоджуючись із правом на спадкування відповідачки ОСОБА_2 вказаного спадкового майна за заповітом, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та просила визнати вказаний правочин недійсним з підстав передбачених ст. 203 ч.3, 215 ч.1 ЦК України, а саме з тих підстав, що під час його укладання, а також укладання Довіреності від 05.06.2018 року, ОСОБА_4 не мав вільного волевиявлення, оскільки не міг усвідомлювати значення своїх дій через діагноз, медичні препарати, під впливом яких він перебував, та отриману ним хіміотерапію.
Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі наданої оцінки досліджених в ході розгляду справи доказів встановив, що волевиявлення ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення оспорюваних правочинів було вільним і відповідало його внутрішній волі, що є однією із вимог, додержання якої є необхідною для чинності правочину відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Колегія суддів апеляційного суду із зазначеними висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам на ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам ухвалене у вказаній справі рішення відповідає.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За правилами частин першої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.
Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.
Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти:
1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За правилами частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Судом першої інстанції надана системна оцінка зібраним у справі доказам щодо психічного стану ОСОБА_4 на момент вчинення правочину - складення заповіту 11 липня 2018 року, проте позивач не надав суду належних та достатніх доказів, що стали б підставою для задоволення позову.
Так, судом першої інстанції досліджено та надано вірну оцінку медичній довідці для продовження дозволу на право носіння/зберігання зброї від 04.04.2018 року, а також довідці МЦ «УК «Оберіг» ТОВ «Капитал», у якому померлий проходив лікування, про те, що у медичній документації даних про розлад психіки, зміни у розумовій діяльності, проведенні консультацій психіатра, немає; медичну довідку серії 10 ААБ від 04.04.2018 року для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи з висновком ЛКК про те, що медичні протипоказання для отримання дозволу (ліцензії) на зберігання та носіння вогнепальної та газової зброї відсутні (т. 2 а.с. 24, 25, 26).
Заслухавши свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які безпосередньо спілкувались із померлим як від початку його хвороби, так і до моменту його смерті, місцевий суд справедливо резюмував, що показами останніх підтверджено здатність ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Судом вірно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , як недопустимі, оскільки вони стосувались періоду з 1991 року по 2000 рік, а вся повідомлена ними інформація відома їм зі слів позивача та її матері.
Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що основною підставою для оспорювання заповітів є порок волі та/або волевиявлення заповідача. Доказом у цій категорії справ, для встановлення психічного стану спадкодавця на момент підписання заповіту, який би давав підстави вважати, що особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними на момент складання заповіту, є висновок судово-психіатричної експертизи. Проте, в ході розгляду справи позивачем клопотань з даного приводу завлено не було.
З матеріалів справи вбачається, що в ході її розгляду на задоволення клопотання сторони позивача по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні запитання:
- ким, ОСОБА_4 чи іншою особою виконано підпис на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, в графі «підпис»?
- ким, ОСОБА_4 чи іншою особою виконано рукописний текст, а саме прізвище, ініціали ім`я, по-батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, в графі «підпис»?
- ким, ОСОБА_4 чи іншою особою виконано рукописний текст, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717, під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), зокрема фізіологічного, емоційного чи психологічного впливу?
- чи виконано рукописний текст, а саме прізвище, ініціали ім`я, по-батькові, на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), зокрема фізіологічного, емоційного чи психологічного впливу?
- чи виконано рукописний текст, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717, під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), зокрема фізіологічного, емоційного чи психологічного впливу?
- чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717?
- чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717?
- чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко Валентиною Онисимівною від 11.07.2018 року за реєстровим номером 717?
- ким, ОСОБА_19 чи іншою особою виконано підпис на довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим № 405, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. в графі «підпис»?
- ким, ОСОБА_4 чи іншою особою виконано рукописний текст, а саме: прізвище, ініціали ім`я, по-батькові, на довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим № 405, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. в графі «підпис»?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 на довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим № 405, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М. під впливом збиваючих факторів (природних, штучних), зокрема фізіологічного, емоційного чи психологічного впливу?
- чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст., під час підписання довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим № 405, посвідченої Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М.?
- чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст., під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на довіреності від 05.06.2018 року за реєстровим № 405, посвідченій Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М.?
За результатами експертизи було складено висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року та висновок (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року (т. 7 а.с. 1-18, 41-59).
Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17.06.2020 року підпис від імені ОСОБА_4 , який міститься у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: ОСОБА_4 » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, не виявилось можливим з причин, що вказані у п. 5 дослідницької частини висновку експертів; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: ОСОБА_4 » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру; питання ухвали: «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по-батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались з причин, вказаних у п. 6 дослідницької частини висновку експертів.
Згідно висновку (доопрацьованого) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20.08.2020 року підпис від імені ОСОБА_4 , які містяться у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис:» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: ОСОБА_4 » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; будь-які ознаки, які б свідчили про виконання підпису від імені ОСОБА_4 у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, відсутні; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечий вік виконавця); рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11.07.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечий вік виконавця); питання ухвали: «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11.07.2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались у зв`язку із тим, що вказані питання виходять за межі компетенції експерта - почеркознавця.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, кожен доказ у справі, у тому числі висновок експертизи, підлягає оцінці в порядку, передбаченому процесуальним законом.
Аналізуючи вказані вище висновки експертів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для неприйняття висновку судово-психологічної експертизи до уваги.
Доводам позивача щодо неналежності вказаних висновків, як доказів по справі, судом першої інстанції надана повна і детальна оцінка.  
Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що не може бути підставою скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в задоволенні скарги слід відмовити на підставі ст. 375 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року у даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 05 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                         Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                            С.А. Голуб 
 
                                                                                                          Н.В. Ігнатченко