Справа № 466/8387/20                                Головуючий у 1 інстанції: Федоров О.Ф. 
Провадження № 33/811/1890/20                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 березня 2021 року м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних справах Львівського апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Жаворонок В.В., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Штинди О.В. за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката Штинди О.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року,- 

в с т а н о в и в :

цією постановою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 260196 від 21.09.2020 року, ОСОБА_1 21.09.2020 року об 14 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Чорновола, вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки, а саме висловлювався нецензурними словами, погрожував тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.  
Мотивуючи своє рішення суддя в постанові, зокрема, зазначив, що з матеріалів справи та пояснень учасників наданих у судовому засіданні вбачається, що виник конфлікт, але завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено, оскільки з пояснення учасників справи вбачається, що у них виник конфлікт на побутовому ґрунті. В судовому засіданні було прослухано аудіозапис наданий потерпілою, який нею зроблено на диктофон свого телефону, з якого чутно розмову на підвищених тонах. Таким чином, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, які підпадають під ознаки насильства в сім`ї. 
На вказану постанову судді представника потерпілої ОСОБА_2 адвокат Штинда О.В. подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення зач.1 ст. 173-2 КУпАП. П Провести відтворення та заслуховування записів розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відбулись в день вчинення першим домашнього насильства (21.09.2020р.), на яких чітко чути погрози з боку ОСОБА_1 та зафіксований момент фізичного насильства до ОСОБА_2 та реакцію обох осіб, що записані на компакт-диску «Axent» CD-R 700 MB № B3128VC06082299LH, який долучено до матеріалів справи. Провести відтворення та заслуховування записів судових засідань, які відбулись        по даній справі у Шевченківському районному суді м. Львова від 10.11.2020р. та 30.11.2020р. в частині визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 факту наявності між ними сімейних відносин у минулому та підтвердження ОСОБА_1 факту вживання з його боку слів, що становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбачено ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вважає висновок суду першої інстанції безпідставним та непослідовним, оскільки, якщо слідувати такому висновку суду першої інстанції, склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 буде відсутнім безумовно у випадку якщо конфлікт виник на побутовому ґрунті. 
Апелянт вважає, що матеріали справи містять достатні докази про завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої та для однозначного вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. Зокрема, це в тому числі підтверджується усними поясненнями ОСОБА_2 , які вона надала у судовому засіданні 10 листопада 2020 року, а також поясненнями, наданими у Шевченківському ВП ГУНП у Львівській області від 21.09.2020 р. Водночас такі докази є неспростованими особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а судом такі безпідставно не враховані. Тому вважає порушеними не тільки положення процесуального законодавства про оцінку судом доказів, а й принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи судом.
Наголошує, що судом не було належним чином оцінено докази у справі (звукозаписи, долучені судом 10.11.2020р. на компакт-диску «Axent» CD-R 700 MB № B3128VC06082299LH), з яких слідує не тільки, як вказав суд першої інстанції, «розмова на підвищених тонах», а й словесні погрози життю та звуки завдання удару з боку ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 з реакцією останньої на таку протиправну поведінку.
На думку апелянта, незаконна поведінка свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, адже є домашнім насильством та викликали у постраждалої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку та безпеку її малолітньої дитини (11 місяців), яка в час вчинення таких дії ОСОБА_1 перебувала з нею, а описані дії також спричинили емоційну невпевненість потерпілої, нездатність її захистити себе та дитину, й завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили наявність у них сімейних відносин у минулому - під час перебування на території Республіки Польща протягом 2,5 місяців
Вважає, що ОСОБА_1 було вчинено дії із домашнього насильства психологічного характеру (словесні образи, погрози, залякування) щодо ОСОБА_2 , які завдали шкоди її психічному здоров`ю та викликали у неї побоювання за своє життя та здоров`я, а також її малолітньої дитини, нездатність захиститися проти фізичної чоловічної сили та погроз.
Апелянт наголошує, що судом першої інстанції повністю проігноровано його письмові пояснення, долучені 30.11.2020р., в яких він звертав увагу, які ознаки необхідні для притягнення особи до відповідальності за статтею 173-2 КУпАП, в контексті цієї справи.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечуючи апеляційну скаргу пояснив, що вважає дії ОСОБА_2 провокаційними, вона передзвонила йому для того щоб зустрітись, запропонувала піти в парк, у них виник побутовий конфлікт, вона кричала спершу, що він її копнув, записувала все на диктофон, який взяла з собою Він їй не погрожував, сказав, що підніме всю медичну документацію, оскільки в неї нестабільна психіка. Вказав, що передавав їй кошти на утримання дитини, але доказів цього немає, не ображав.
В суді апеляційної інстанції захисник Жаворонок В.В. заперечуючи апеляційну скаргу пояснила, що подія мала місце в людному місці, у ОСОБА_2 був включений диктофон. У них немає спільного побуту, вони спільно не проживають.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримуючи апеляційну скаргу пояснила, що ОСОБА_1 психологічно тиснув на неї, з дитиною вона дозволила йому бачитись, в той день вони мали обговорювати підписання договору щодо виховання і утримання допомоги. В парку почали цю розмову, ОСОБА_1 вживав ненормативну лексику і погрожував їй. Знаючи про попередні прояви його агресії, вона почала побоюватись за життя.
В суді апеляційної інстанції представник потерпілої Штинда О.В. підтримуючи апеляційну скаргу пояснив, що ОСОБА_1 лайливо обзивав ОСОБА_2 , штовхнув її в спину. Діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 була завдана шкода її психічному здоров`ю, вона побоювалась за власне життя і здоров`я, боялась переслідування. 
Розглянувши матеріали справи №466/8387/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи.
Як вбачається з протоколу, в такому не зазначено у чому полягає психологічний та фізичний характер скоєного насильства, не розкрито суті скоєного адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не зазначено суб`єктивної сторони правопорушення, крім цього протокол складено нерозбірливим почерком. 
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.
Відповідно до вимого ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників наданих у судовому засіданні, виник конфлікт, але завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено, оскільки з пояснення учасників справи вбачається, що у них виник конфлікт на побутовому ґрунті, вказане знайшло своє підтвердження і при апеляційному розгляді справи.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Штинда О.В. - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                         Л.Я. Гончарук