ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2188/21 Справа № 210/5606/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/5606/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Кислиця І.В.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 листопада 2020 року , -
ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.В., звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі – ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), про стягнення моральної шкоди заподіяну ушкодженням здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків.
Висновком МСЕК від 15.03.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 % з 29 лютого 2016 року до 01 березня 2017 року, з наступним переоглядом 01.02.2017 року. 
Висновком МСЕК від 02.02.2017 року ОСОБА_1 повторно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25 % з 23 січня 2017 року на безстроковий термін.
В зв`язку з загостренням хвороби, висновком МСЕК від 20.12.2018 року, ОСОБА_1 , повторно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 60 % з 01 грудня 2018 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи на безстроковий термін.
Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 283 380,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1500,00 грн.
В решті позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. 
Вважає, що судом визначено розмір моральної шкоди без врахування конкретних обставин справи, а саме: відсотку втрати профпрацездатності позивача, характеру отриманого ним професійного захворювання та пов`язаних з цим моральних страждань, істотності вимушених змін в житті позивача, а також ступеня вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості та судової практики. Вважає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами.
Вказує, що позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки.
Вказує, що загальний стаж роботи позивача складає 26 років, з них на підприємстві, правонаступником якого є відповідач, позивач працював 14 років 06 місяців, що складає 55% від загального стажу роботи в шкідливих умовах праці, проте, суд першої інстанції не взяв до уваги час роботи на підприємстві і співмірність завданої шкоди, при визначені суми компенсації, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Ботвінко О.А., який наполягав на доводах апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 з 27.07.1981 року по 25.12.1987 року працював у РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» підземним постачальником кріпильних матеріалів, з 11.12.1997 року по 11.06.2012 року в КДГМК «Криворіжсталь» механіком старшого майстра по устаткуванню, правонаступником яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг», з 14.06.2012 року по 01.08.2017 року на шахті «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка підземним електрослюсарем, механіком підземної дільниці (а.с. 39-52).
11.06.2012 року позивач був звільнений з КДГМК «Криворіжсталь» за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.50).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 1277 від 22.09.2015 року ОСОБА_1 встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої ст.) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 23).
Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.12.2015 року, причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці підземного механіка дільниці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 6,0 при гранично допустимій до 2,0 (а.с.19).
Згідно п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.12.2015 року, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти «Ювілейна» підземним механіком дільниці забезпечував безперебійну та технічно правильну експлуатацію устаткування, забезпечував дотримання технологічних схем, проектів, паспортів на виконання робіт. При цьому, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, які мали порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини віл 22.09.2015 року №1277 підставою для встановлення професійного характеру захворювання, також послужив профмаршрут: з 27.07.1981 року по 25.12.1987 року - підземний постачальник кріпильних матеріалів, підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування на підземній дільниці відділу капітального будівництва РУ імені Леніна ВО «Кривбасруда»; з 11.12.1997 року по 11.06.2012 року - механік, старший майстер паросилового цеху ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (правонаступник - КДГМК «Криворіжсталь») (а.с.19).
Пунктом 20 вищевказаного Акту осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 24 років 02 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо.
Згідно висновку МСЕК від 15.03.2016 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 % з 29 лютого 2016 року до 01 березня 2017 року, з наступним переоглядом 01.02.2017 року. 
Висновком МСЕК від 02.02.2017 року ОСОБА_1 , повторно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25 % з 23 січня 2017 року на безстроковий термін.
В зв`язку з загостренням хвороби, висновком МСЕК від 20.12.2018 року, ОСОБА_1 , повторно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 60 % з 01 грудня 2018 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи на безстроковий термін.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.12.2015 року вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів 
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.12.2015 року причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не бере до уваги.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.       
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів тільки на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», впродовж 14 років 06 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності, на теперішній час, в розмірі 60 %, визнання його особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та взагалі можливість такого відновлення, враховуючи встановлення ступеню втрати професійної працездатності безстроково.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.
Рішення  Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 22 січня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: