ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2021 р.           Справа№ 911/2590/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Андрієнка  В.В. 
 
розглянувши апеляційну  скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівка Комунсервіс" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2020 у справі №911/2590/20 (суддя - Ейвазова А.Р.)

за позовом  Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські    регіональні електромережі"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівка Комунсервіс"
про  стягнення 158  640,53грн

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство    "Київобленерго", назва якого змінена на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", що вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.09.2020, звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівка Комунсервіс" про стягнення 158640,53 грн вартості необлікованої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Київської області від 04.12.2020 у справі №911/2590/20 позов задоволено. Стягнуто    з    ТОВ    "Дмитрівка Комунсервіс" на користь ПрАТ "ДТЕК Київські    регіональні електромережі" 158 640,53 грн вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення, а також 2  379,61    грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив доведеність факту порушення споживачем ПКЕЕ, у зв`язку з чим, посилаючись на приписи    ст. 275 ГК України, ст. ст. 1, 26 закону України «Про електроенергетику», пункти 1.2, 3.3, 6.40, 6.41, 6.42, 6.43 Правил користування електричною енергією, пункти 2.1, 2.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, стягнув з ТОВ "Дмитрівка Комунсервіс" спірну суму вартості не облікованої електричної енергії, відхиливши при цьому заяву відповідача, викладену у відзиві на позов, про застосування позовної давності з огляду на помилкове визначення ним початкової та кінцевої дат перебігу її трирічного строку.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Дмитрівка Комунсервіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2020 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення ним норм матеріального права. Так, скаржник стверджує, що перевірка об`єкту була здійснена позивачем без участі повноважного представника споживача, зважаючи, що електромонтер ОСОБА_1 не уповноважений виступати від імені товариства під час проведення перевірки на предмет дотримання правил користування електричною енергією. Крім цього, апелянт наполягає, що позивачем не доведено факт втручання споживача в параметри розрахункових засобів обліку з метою зміни їх показників, враховуючи, що експертиза відповідного лічильника взагалі не проводилась. Також відповідач зазначає, що про порушення свого права та особу, яка його порушила, позивач дізнався саме в день проведення перевірки об`єкту споживача, тобто 05.05.2017, утім, звертаючись до суду з позовом лише 02.09.2020, пропустив трирічний строк позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, у розумінні ст. 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові. Однак, помилкове визначення судом першої інстанції початкової, а відтак - і кінцевої дати перебігу строку позовної давності призвело до порушення приписів наведеної норми матеріального права.  
24.12.2020 матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою ТОВ "Дмитрівка Комунсервіс" на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2020    у справі №911/2590/20, розгляд апеляційної скарги  визначено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
18.01.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач проти доводів апелянта заперечує, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить залишити його без змін. 
Відповідно до   ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2008 між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є позивач, (постачальник) та ТОВ "Дмитрівка комунсервіс" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №0740.     
За умовами п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення електроустановок споживача з приєднаною потужність 577 кВт, а споживач - оплачує постачальнику вартість електричної енергії, використаної (купленої) ним та здійснює інші платежі за умовами вказаного договору.
Точка продажу встановлюється сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).
У п. 2.1 договору визначено, що під час виконання умов вказаного договору, а також вирішення всіх питань, що не врегульовані договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та  Правилами користування електричною енергією.
У силу п. 3.1.5 договору постачальник має право доступу до належних споживачу засобів (систем) обліку електричної енергії для зняття показів, проведення їх технічної перевірки, повірки, заміни, ремонту, модернізації, переносу, інших робіт з експлуатації засобів обліку, до пристроїв релейного захисту, автоматики, зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження, до пристроїв, які забезпечують вимірювання потужності, показників якості електроенергії, пристроїв комунікації, що забезпечують можливість припинення чи обмеження постачання електроенергії, пристроїв компенсації реактивної потужності, електромереж та охоронних зон електромереж постачальника електроенергії; електроустановок споживача для встановлення засобів обліку вимірювання потужності, контролю показників якості електричної енергії для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії.
Згідно з п. 4.2.3 договору споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем  ПКЕЕ, затвердженої  постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у    разі:    самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку    електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.
Вказаний договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008; договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено письмово про припинення його дії або перегляд умов (п. 9.4 договору).
Додатком №1 до відповідного договору є загальна однолінійна схема електропостачання з визначенням переліку точок продажу електроенергії споживачу. Додатком №3 до договору сторонами визначено режими постачання електричної енергії з переліком площадок, установленої потужності та режимом роботи об`єктів відповідача. Перелік засобів обліку та встановлених пломб визначений додатком №8 до договору.
21.12.2011 видано наряд на заміну електролічильника, за результатами його виконання складено акт від 21.12.2011 технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380В. Відповідно до такого акту знято прилад обліку Ц768038    та перевірено прилад обліку НІК 2301АК1, серійний №0563558 та передано на зберігання відповідачу пломби, зокрема, №70845075 жовтого кольору з місцем пломбування - т/с.
Як встановлено судом першої інстанції, 05.05.2017 представниками позивача була проведена перевірка об`єкту відповідача за адресою: с. Дмитрівка, вул. Молодіжна, 1/1 - гуртожиток, за результатами якої складено акт про порушення № К034545. 
Так, під час перевірки, здійсненої за участі представника споживача - електромонтера ОСОБА_1, виявлено порушення п. 6.40  Правил користування електричною енергією, а саме: зірвана пломба електропостачальної організації (№70845075) з доступу до дооблікових кіл та трансформаторів струму, що дає змогу дооблікового споживання та втручання в коло напруги приладу обліку. 
У пункті 5 акту про порушення № К034545 вказано, що споживач не надав можливості провести заміри при максимальному навантаженні та не надав паспорти на все електрообладнання.    
Як вбачається з вказаного акту, його підписано трьома представниками енергопостачальної організації із зазначенням того, що споживач ознайомлений з актом та від зауважень відмовився. При цьому підпису представника споживача - електромонтера  ОСОБА_1, вказаний акт не містить. 
У акті про порушення № К034545 вказано, що до нього додаються фотоматеріали.
У    п. 9 вказаного акту зазначено про складання акту про промбування    від 05.05.2017 №405096 та про те, що комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 17.05.2017 за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1а о 13:30.
Крім того, листом від 10.05.2017 позивач запросив відповідача на засідання комісії з розгляду акту про порушення № К034545 від 05.05.2017 о 13:30 за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1а, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0413605107276.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.05.2017 відбулося засідання комісії з розгляду вказаного акту про порушення за участі представника споживача - Павленка В.П., який у наданих поясненнях вказав,    що пломба зірвана під час виконання технічних робіт по обслуговуванню щитової, а в    Києво-Святошинський РЕМ не встигли повідомити. Представник споживача зазначив, що у подальшому буде дотримуватись вимог Правил та не буде самовільно зривати пломби.    
Відповідно до рішення комісії, оформленого протоколом № 110 від 17.05.2017,  акт про порушення № К034545 від 05.05.2017 підлягає розрахунку згідно з п. 6.40  Правил користування електричною енергією  та п. п. 2.1.2, 2.5 Методики за період з 04.11.2016 по 05.05.2017 (183 дні), за пропускною спроможністю мережі.
Як вбачається з протоколу № 110 від 17.05.2017,  представник споживача з рішенням комісії погодився, проте просив розбити суму по акту на шість календарних місяців.
У вказаному протоколі міститься відмітка представника споживача про його отримання 17.05.2017, тобто у той самий день.
Водночас у графі №10 вказаного протоколу відсутня відмітка про те, що його було надано відповідачу разом з розрахунком величини вартості та розрахунковими документами.
Так, вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, склала 158  641,95 грн.
З матеріалів справи вбачається, що розрахунок величини вартості недоврахованої електричної енергії був направлений відповідачу листом №03/800/1929 від 19.03.2019, на підтвердження чого позивачем надано список згрупованих поштових відправлень від 20.03.2017 та фіскальний чек (відправлення №0413605708725).
Повідомлення на оплату за актом по порушення  Правил користування електричною енергією  № К034545 від 05.05.2017 було направлено листом №03/800/3585 від 14.05.2019, що підтверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком від 17.05.2019 (поштове відправлення №04136057914870).
Як стверджує позивач, за фактом порушення відповідачем ПКЕЕ у нього виник обов`язок з оплати вартості донарахованої електричної енергії у розмірі 158  640,53 грн, невиконання якого і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.  
Встановивши доведеність факту порушення споживачем ПКЕЕ, місцевий господарський суд стягнув з ТОВ "Дмитрівка Комунсервіс" 158  640,53 грн вартості не облікованої електричної енергії. При цьому, розглядаючи заяву відповідача про застосування позовної давності,  суд першої інстанції відхилив наведені у ній доводи стосовно того, що про порушення свого права позивач дізнався саме в день проведення технічної перевірки об`єкту споживача та складання за її результатами відповідного акту, тобто 05.05.2017, вказавши, що розрахунок величини вартості не облікованої електричної енергії був направлений позивачем 20.03.2019, а рахунок на її оплату - 17.05.2019. Враховуючи, що п. 6.43 ПКЕЕ встановлений строк для оплати відповідного розрахункового документу, то порушення права позивача мало місце лише після спливу такого строку. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленої вимоги. Однак, зазначає, що в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України у позові слід відмовити з огляду на сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1  ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Як визначено вказаною нормою, окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу.  
Як правильно зазначено судом першої інстанції, 13.04.2017 було прийнято Законом України «Про ринок електричної енергії», яким визначено особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу. Утім, враховуючи, що порушення відповідачем правил користування електричною енергією, зафіксоване актом № К034545 від 05.05.2017, та розгляд 17.05.2017 вказаного акту відповідною комісією мали місце до набрання чинності вказаним Законом - 11.06.2017, то до спірних правовідносин сторін слід застосовувати положення Законів України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України»  та  «Про електроенергетику», які були чинними до 11.06.2017.
Так, відповідно до преамбули    Закону України «Про електроенергетику»   (у редакції, чинній на момент виявлення порушення) цей  Закон  визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.
Як визначено  ст.1 названого Закону, споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю; енергія -електрична  чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.
Обов`язки та відповідальність споживачів енергії закріплені ст. 26 вказаного  Закону, у силу якої споживач енергії несе відповідальність, зокрема, за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією.
Правила користування електричною енергією, затверджені  постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28  , на які також посилалися сторони у договорі № 0140 від 21.11.2008, з 14.03.2018 втратили чинність у зв`язку з прийняттям постанови Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Однак, названі Правила були чинними на момент проведення перевірки та розгляду комісією акту про порушення, а тому їх приписи підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Пунктом 1.2 Правил визначено, що споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію    для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.
Згідно з п. 3.3 Правил відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.
Відповідно до п. 6.40 вказаних Правил у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показників  перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656.
У силу п. 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається  або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.
Заперечуючи дійсність акту про порушення №К034545 від 05.05.2017, скаржник стверджує про те, що перевірка розрахункових приладів обліку електричної енергії була проведена за відсутності повноважного представника споживача, зважаючи, що електромонтер товариства ОСОБА_1, присутній на місці та під час виявлення і оформлення порушення п. 6.40 Правил користування електричною енергією, таким не є.
Відповідно до ч. 1  ст. 74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак, доказів того, що громадянин ОСОБА_1 не є працівником товариства, який безпідставно допустив представників позивача до проведення перевірки, відповідачем до матеріалів справи не надано. 
Водночас у представників позивача не було підстав сумніватися у повноваженнях особи, яка фактично забезпечила їм доступ до проведення перевірки та була присутня під час її здійснення, враховуючи, що чинними на момент проведення перевірки нормативними актами не передбачалося право позивача витребовувати будь-які документи на підтвердження обсягу повноважень такої особи.
Посилання скаржника на те, що акт №К034545 від 05.05.2017 не містить підпису представника споживача, колегією суддів відхиляється, оскільки він підписаний трьома уповноваженими представниками позивача, які брали участь у технічній перевірці, що у розумінні п. 6.41 Правил та абз. 3 п. 4.1 Методики має своїм наслідком дійсність такого акту, а відтак останній є належним доказом допущення відповідачем вказаного у ньому порушення. 
Пунктом 6.42 вказаних Правил закріплено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності через 10 робочих днів після вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недорахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. 
Як уже зазначалося, 17.05.2017 відбулося засідання комісії з розгляду вказаного акту про порушення за участі представника споживача - Павленка В.П., який у наданих поясненнях визнав зафіксований в акті факт зриву пломби, вказавши,    що пломба була зірвана під час виконання технічних робіт по обслуговуванню щитової, а в    Києво-Святошинський РЕМ не встигли повідомити. 
Відповідно до рішення комісії, оформленого протоколом № 110 від 17.05.2017,  акт про порушення № К034545 від 05.05.2017 підлягає розрахунку згідно з п. 6.40  Правил користування електричною енергією,  пп.  2.1.2 та п. 2.5 Методики за період з 04.11.2016 по 05.05.2017 (183 дні), за пропускною спроможністю мережі.  
Так, згідно з п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за 3  782/12656, остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення порушень ПКЕЕ, зокрема, пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів (підпункт 2.1.2 названої Методики).
Отже, з аналізу наведеного підпункту слідує, що для застосування Методики достатньо виявлення самого лише факту відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування.
При цьому доведення позивачем факту втручання відповідача в параметри розрахункових засобів обліку з метою зміни їх показників, у тому числі, шляхом проведення відповідної експертизи, як на те посилається скаржник, у розумінні пп. 2.1.2 Методики не вимагається. 
Більше того, за приписами п. 2.1 Методики установленню відповідною експертизою підлягає лише факт пошкодження пломби у разі, якщо з ним не погоджується споживач. Натомість, встановлення факту відсутності пломби у місці, указаному в акті про пломбування, проведення експертизи не потребує. 
Судом першої інстанції встановлена та скаржником не оспорюється відповідність визначення позивачем обсягу електричної енергії пункту 2.5 Методики та правомірність здійснення нарахування за шість місяців, які передували порушенню, зважаючи на відсутність доказів проведення попередньої технічної перевірки протягом 6 місяців, які передували виявленню порушення.  
Згідно з п. 6.43 Правил споживач має оплатити розрахункові документи за недораховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що за фактом порушення споживачем ПКЕЕ, зафіксованим в акті №К034545 від 05.05.2017, у відповідача виник обов`язок здійснити оплату вартості недоврахованої електричної енергії за розрахунком, здійсненим позивачем. З огляду на те, що докази здійснення такої оплати у матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність підстав для задоволення позову. 
Водночас статтею 256 ЦК України закріплено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З наведеного слідує, що позовна давність виражається у встановленні часових меж для захисту порушеного права в суді. Відповідно пропуск строку позовної давності, не впливаючи на дійсність самого права, є підставою для ухвалення рішення про відмову у позові. Тобто належне особі право існує не тільки у межах строків позовної давності, але і після їх спливу. Боржник, який добровільно виконав зобов`язання, не має права вимагати повернення виконаного, посилаючись на те, що на момент такого виконання строк позовної давності сплинув, адже його обов`язок як такий продовжував існувати. Утім, примусити боржника виконати свій обов`язок шляхом звернення до суду вже не можна.  
Застосування строків позовної давності, серед іншого, має дисциплінуючий вплив, адже сприяє зацікавленості учасників у своєчасному здійсненні своїх прав та захищає потенційних відповідачів від прострочених позовів.
Відповідно до ч. 3   ст. 267 ЦКУ  позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 
Тобто суд не вправі за власною ініціативою застосовувати позовну давність. Враховуючи, що вимоги стосовно форми заяви сторони про застосування позовної давності законом не встановлені, остання може бути викладена як у вигляді окремого клопотання, так і у відзиві на позов. 
Окрім цього, виходячи з положень наведеної вище ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачем до відповідача, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Загальна позовна давність поширюється на всі вимоги, за винятком тих, для яких законом установлений інший (довший чи коротший) період часу для реалізації права на судовий захист (спеціальний строк). 
У силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.05.2017 працівниками позивача була проведена технічна перевірка об`єкту відповідача, у результаті якої було встановлено факт порушення споживачем п. 6.40 ПКЕЕ, а саме: зрив пломби електропостачальної організації (№70845075) з доступу до дооблікових кіл та трансформаторів струму, що дає змогу дооблікового споживання та втручання в коло напруги приладу обліку.
Вказане порушення споживача зафіксоване в акті № К034545, оформленому на місці та безпосередньо під час його виявлення, тобто 05.05.2017. Відповідно до рішення комісії, оформленого протоколом №110 від 17.05.2017, обрахування недорахованої електричної енергії здійснено з 04.11.2016 по 05.05.2017 (день складання акту).
Таким чином, про порушення свого права на отримання оплати вартості недорахованої електричної енергії і особу, яка його порушила, позивач дізнався саме в день проведення перевірки об`єкту споживача на предмет дотримання вимог щодо користування електроенергією, тобто 05.05.2017.
Отже, саме з 05.05.2017 і розпочався перебіг трирічного строку позовної давності.
Натомість, суд першої інстанції помилково пов`язав початок перебігу позовної давності з направленням відповідачу розрахункових документів за недораховану електроенергію та закінченням встановленого п. 6.43 ПКЕЕ строку на їх оплату, оскільки такі розрахункові документи, на відміну від акту, не фіксують обставини, наявністю якої порушується вищевказане право позивача, а навпаки, виставляються відповідачу за фактом уже відомого позивачу порушення права з метою відновлення останнього. 
Посилання позивача на те, що до виставлення розрахункових документів у відповідача не виник обов`язок з оплати вартості не облікованої електроенергії, а у позивача, відповідно, не виникло право вимагати такої оплати, колегією суддів відхиляється, оскільки вказані право та обов`язок виникли у сторін в силу самого факту допущення споживачем порушення правил користування електричною енергією, про яке позивач дізнався, провівши 05.05.2017 технічну перевірку та склавши акт № К034545. 
Надання позивачем розрахунку величини вартості недоврахованої електроенергії та повідомлення на її оплату, усупереч  п. 6.42 Правил, тільки через 2 роки після виявленого порушення є тією обставиною, що фактично унеможливлювала виконання відповідачем уже існуючого у нього обов`язку, утім, ніяким чином не впливає на початок перебігу позовної давності, який визначається у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України.
На переконання колегії суддів, вказана обставина свідчить про надмірне і необґрунтоване зволікання самого позивача та відсутність його суб`єктивної волі на своєчасну реалізацію власного права, що у розумінні ч. 5 ст. 267 ЦК України не може розглядатися як поважна причина пропуску позовної давності, за наявності якої порушене права підлягає захисту. 
Отже, виходячи з того, що початковою датою перебігу позовної давності є 05.05.2017, то її трирічний строк сплив 05.05.2020 відповідно.
Разом з тим, згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті з вимогою про захист свого порушеного права позивач звернувся до суду лише 02.09.2020, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності згідно з приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про відмову в позові. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, викладеними у поданій скарзі, про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке у розумінні ст. 277 ГПК України є підставою для скасування ухваленого ним рішення. 
Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову -  скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові повністю. 
Відповідно до      ст. 129 ГПК України     судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається судом на позивача.
Керуючись ст.ст. 267-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.  Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівка Комунсервіс" задовольнити.
2.  Рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2020 у справі №911/2590/20 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
4.  Стягнути Приватного акціонерного товариства  "ДТЕК Київські    регіональні електромережі" (ідентифікаційний код 23243188; 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівка Комунсервіс" (ідентифікаційний код 35519449; 08112, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Дмитрівка, вул. Садова, буд. 2) 3570,00 (три тисячі п`ятсот сімдесят грн. 00 коп) судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.  ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.І. Поляк 

Судді                                                                                Л.В. Кропивна

                                                                                В.В.Андрієнко