Справа № 732/1689/20 	Головуючий у 1 інстанції Карпинська Н. М. 	
Провадження № 33/4823/44/21 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – Костюка О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Костюка О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , одружений, не працює,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 листопада 2020 року, в 12.13 год., по вул. Волковича, 17 у м. Городня, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння обличчя, тремтіння рук) та відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Костюк О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесеного без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки. Вважає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що його підзахисний керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 11.11.2020 року, о 12 год. 13 хв., по вул. Волковича у м. Городня. Вказує на те, що форма та зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає формі даного типу документу, встановленій розділом ІІ «Документування адміністративних правопорушень» та додатком № 1 до Інструкції № 1376. Крім того, на даний час ст.130 КУпАП не передбачає притягнення до адміністративної відповідальності осіб за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
  
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.
Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у   скоєному правопорушенні не визнав, з викладеними в протоколі обставинами не погодився та просив провадження у справі щодо нього закрити. Наполягав на тому, що 11.11.2020 року, у м.Городня, він не керував транспортним засобом, а лише знаходився поруч з автомобілем, коли до нього під`їхали працівники поліції. 

Проте, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №043847 від 11.11.2020 року, ОСОБА_1 , 11 листопада 2020 року, о 12 год. 13 хв., на вул. Волковича, 17, у м. Городня, керував автомобілем марки OPEL ZAFIRA, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння обличчя, тремтіння рук) та відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги  п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі, а також отримати копію протоколу (а.с.2).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 , в їх присутності, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а також надати пояснення та підписувати протокол (а.с.4,5). 
При цьому, на переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не керував транспортним засобом, а автомобіль стояв нерухомо, є непереконливим та спростовується переглянутим у судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому відображено як автомобіль OPEL здійснював маневр паркування біля господарства ОСОБА_6 у м. Городня. Після чого з водійського місця автомобіля швидко вийшов ОСОБА_1 та закрив двері авто. Через декілька секунд до нього під`їхали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проте водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. При цьому йому було роз`яснено процедуру проведення такого огляду та настання наслідків у разі незгоди водія пройти огляд.

  Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_7 та самого ОСОБА_1 слідує, що на місце складання протоколу, де пролунала вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_5 прибув, керуючи автомобілем OPEL, його пасажиром був ОСОБА_7 . При цьому, від моменту паркування транспортного засобу та вимоги пройти огляд на стан сп`яніння минуло не більше кількох секунд, тому ОСОБА_1 підпадав під спеціальне правило для огляду водіїв на стан сп`яніння, а відтак вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була законною. 

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаних вимогам Закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі суть адміністративного правопорушення та норму Закону, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 необґрунтовано притягнутий до відповідальності, так як за ч.1 ст.130 КУпАП в редакції від 13.08.2020 року суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особи, які керують річковими, морськими або маломірними суднами, а не транспортними засобами, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких актів України про спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з яким виключено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і за відповідні дії передбачено кримінальну відповідальність, тобто, цим Законом відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння посилено.
03.07.2020 р. у газеті «Голос України», випуск № 110 (7367) опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким із вищевказаного закону був виключений п.п.4 п.1, що передбачав нову редакцію ст.130 КУпАП щодо керування суднами особами, які перебувають у стані сп`яніння і тим самим криміналізував відповідальність осіб за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. 
Та обставина, що на офіційному сайті Верховної Ради України міститься інша редакція статті 130 Кодексу України про адміністративну відповідальність автоматично не скасовує дію Закону, який набув чинності з моменту його опублікування в офіційному виданні.
Отже, водій ОСОБА_1 , скоївши правопорушення 11 листопада 2020 року, підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення ст.286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Інші доводи апелянта теж не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.130 КУпАП. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.  

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                                    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Костюка О.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний