ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 р.	Справа № 520/11389/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.12.20 року по справі № 520/11389/2020
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                 
          про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення від 20.07.2020 № 3119 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині незарахування ОСОБА_1 періодів з 01.09.1995 по 21.06.1999 "навчання в Єнакієвському політехнічному технікумі", з 25.12.1999 по 31.12.1999 "горным мастером подземным" на шахтоуправлінні "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовтеньвугілля", з 01.03.2001 по 30.04.2002 "горным мастером участка ВТБ с полным рабочим днем под землей" на ДП шахта "Кіровська", з 29.06.2003 по 29.06.2003 "горным мастером с полным рабочим днем под землей" на ТОВ "Донпромбізнес", з 01.10.2014 по 30.04.2015, 01.07.2015 по 31.08.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 "горнорабочим подземным третьего разряда с полным рабочим днем по землей" на шахті "Комсомолець Донбасу", з 01.06.2020 по 30.06.2020 "гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці № 6" на шахтоуправлінні "Павлоградське" до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. З ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01.09.1995 по 21.06.1999 "навчання в Єнакієвському політехнічному технікумі", з 25.12.1999 по 31.12.1999 "горным мастером подземным" на шахтоуправлінні "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовгеньвугілля", з 01.03.2001 по 30.04.2002 "горным мастером участка ВТБ с полным рабочим днем под землей" на ДП шахта "Кіровська", з 29.06.2003 по 29.06.2003 "горным мастером с полным рабочим днем под землей" на ТОВ "Донпромбізпес", з 01.10.2014 по 30.04.2015, 01.07.2015 по 31.08.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 "горнорабочим подземным третьего разряда с полным рабочим днем по землей" на шахті "Комсомолець Донбасу", з 01.06.2020 по 30.06.2020 "гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці № 6" на шахтоуправлінні "Павлоградське" до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 пільговий саж з 29.10.2018 по 30.06.2020 на шахтоуправлінні "Павлоградське", враховуючи роз`яснення Мінсоцзабезпечення України від 20.01.1992 року №8, згідно якого кожний рік роботи гірником очисного забою зарахувати - за 1 рік 3 місяці періоду роботи на провідних професіях.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.07.2020 №3119 є протиправним та таким що підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області    № 3119 від 20.07.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду у даній справі.
Стягнуто на користь   ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 420,40 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 скасувати в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не з`ясовано та не враховано те, що визнання підстав для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу протиправним, усуває перешкоди для їх зарахування та призначення пенсії позивачу. Також зазначає, що зобов`язавши відповідача зарахувати відповідні періоди навчання та роботи до пільгового стажу та призначити пенсію, суд першої інстанції не здійснив би втручання в дискреційні повноваження, оскільки це є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що період навчання позивача не зараховано саме до пільгового стажу, а не взагалі до трудового. Також зазначив, що позивач проходив навчання з 01.09.1995 по 10.06.1999 у політехнічному технікумі, а не у професійно-технічному закладі, а тому до пільгового стажу цей період не зараховується. Щодо зарахування інших періодів роботи до пільгового стажу, то у позивача відсутня сплата страхових внесків і це відображено у даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу.
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 08 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до ГУ ПФУ в Харківській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
20.07.2020 відповідачем прийнято рішення № 3110 яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Так, у рішенні  зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 08 місяців 13 днів. Пільговий стаж роботи за списком № 1 становить 01 рік 11 місяців 4 дні, робота на підземних роботах - 14 років 2 місяців 28 днів.
Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 20.07.2020 № 3119 протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, позивач оскаржив його до суду.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 3119 від 20.07.2020 та необхідністю зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту").
Аналогічна, за змістом, вимога міститься в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240,  відповідно до якого час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Згідно зі ст. 18 Закону України "Про професійно-технічну освіту", до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно- художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно- технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально- виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально- курсовий комбінат; навчальний центр; інші тини закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Враховуючи вищенаведене, законодавство не встановлює вичерпний перелік закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Водночас, політехнічні технікуми є закладами, що надають професійно-технічну освіту та здійснюють професійно-технічне навчання.
Згідно з додатком до диплома молодшого спеціаліста, 10.06.1999 засвідчено дату складання та приймання екзаменаційною комісією державних іспитів, а також здобуття кваліфікації гірничого техніка-шахтобудівельника. Натомість, відрахуваня з навчального закладу відбулося 21.06.1999, що підтверджується дипломом молодшого спеціаліста № НОМЕР_1 . Слід зазначити, що саме дата відрахування, а не дата складання держіспитів, свідчить про припинення правовідношень між студентом та навчальним закладом (а.с. 31-34).
Згідно з даними трудової книжки, 15.09.1999 позивач прийнятий гірничим майстром підземним на шахтоуправління "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовтеньвугілля". Таким чином, позивач, після закінчення навчання в межах тримісячного терміну прийнятий на роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 в Єнакієвському політехнічному технікуму.
З приводу не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.12.1999 по 31.12.1999 "горным мастером" на шахтоуправлінні "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовтеньвугілля"; з 01.03.2001 по 30.04.2002 "горным мастером участка ВТБ с полным рабочим днем под землей" на ДП шахта "Кіровська", з 29.06.2003 по 29.06.2003 "горным мастером с полным рабочим днем под землей" на ТОВ "Донпромбізнес", з 01.10.2014 по 30.04.2015, 01.07.2015 по 31.08.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 "горнорабочим подземным третьего разряда с полным рабочим днем по землей" на шахті "Комсомолець Донбасу", з 01.06.2020 по 30.06.2020 "гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці № 6" на шахтоуправлінні "Павлоградське", колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" № І788-ХІІ, основним документом, що підтверджу стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, шо зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи: первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки встановлено, що позивач з 15.09.1999 по 28.02.2001 "Принят горным мастером подземным" на шахтоуправління "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовтеньвугілля" (запис №2), з 01.03.2001 по 30.04.2002 "Принят горным мастером участка ВТБ с полным рабочим днем под землей" ДП шахта "Кіровська" (запис № 2-3 у вкладиші в трудовій книжці), з 05.01.2003 по 29.06.2003 "Принят горнорабочим подземным 3 разряда" на ТОВ "Донпромбізнес" (запис №6-7 у вкладиші в трудовій книжці), з 08.07.2003 по 15.03.2017 "Принят горнорабочим подземным третьего разряда с полным рабочим днем по землей" на шахту "Комсомолець Донбасу" (запис №6-15), 29.10.2018 по день звернення до пенсійного органу (30.06.2020) "Прийнятий гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці № 6" на шахтоуправління "Павлоградське" (запис №14) (а.с. 19-28).
Відмовляючи у зарахуванні позивачу вищезазначених періодів, відповідач посилався на те, що у Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу у позивача відсутні дані про сплату страхових внесків за ці періоди.
Колегія суддів зазначає, що згідно з приписами статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-1V) - страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 цього Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 цього Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу ОСОБА_1 встановлено, що за наведені вище періоди страхові внески роботодавцями не сплачені.
Колегія суддів зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Фактично, внаслідок невиконання роботодавцями обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для зарахування періодів роботи з 25.12.1999 по 31.12.1999, з 01.03.2001 по 30.04.2002, з 29.06.2003 по 29.06.2003, з 01,10.2014 по 30.04.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2013, з 01.12.2016 по 15.03.2017, з 01.06.2020 по 30.06.2020 роки не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача.
Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 25.12.1999 по 31.12.1999, з 01.03.2001 по 30.04.2002, з 29.06.2003 по 29.06.2003, з 01,10.2014 по 30.04.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2013, з 01.12.2016 по 15.03.2017. з 01,06.2020 по 30.06.2020.
З приводу позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 пільговий стаж з 29.10.2018 по 30.06.2020 на шахтоуправлінні "Павлоградське", враховуючи роз`яснення Мінсоцзабезпечення України від 20.01.1992 №8, згідно якого кожний рік роботи гірником очисного забою зарахувати - за 1 рік 3 місяці періоду роботи на провідних професіях, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявлені на майбутнє.
Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01.09.1995 по 21.06.1999 "навчання в Єнакієвському політехнічному технікумі", з 25.12.1999 по 31.12.1999 "горным мастером подземным" на шахтоуправлінні "Кіровське" Дочірнє підприємство ДХК "Жовгеньвугілля", з 01.03.2001 по 30.04.2002 "горным мастером участка ВТБ с полным рабочим днем под землей" на ДП шахта "Кіровська", з 29.06.2003 по 29.06.2003 "горным мастером с полным рабочим днем под землей" на ТОВ "Донпромбізпес", з 01.10.2014 по 30.04.2015, 01.07.2015 по 31.08.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 "горнорабочим подземным третьего разряда с полным рабочим днем по землей" па шахті "Комсомолець Донбасу", з 01.06.2020 по 30.06.2020 "гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею в шахті на дільниці № 6" на шахтоуправлінні "Павлоградське" до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.
Так, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.
Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту слід  зазначити, що суд має право зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для зарахування відповідних періодів його навчання та роботи до пільгового стажу для призначення пенсії.
Колегія суддів зазначає, що оцінка правомірності бездіяльності стосується лише тих мотивів, які наведено у оскаржуваному рішенні відповідача. Однак в ході розгляду справи не досліджувалось питання, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу роботи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, з урахуванням ст. 9 КАС України, є правомірним зобов`язання відповідача  повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду у даній справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 520/11389/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  09.03.2021 року