ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 р.	Справа № 440/2459/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
представника позивача Нестерової О.В.,
представника відповідача Лазурович С.С.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гределіс" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 02.11.20 року по справі № 440/2459/20
          за позовом                       Товариства з обмеженою відповідальністю "Гределіс"  
          до                       Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області                               
          про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гределіс", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд: скасувати податкове повідомлення-рішення  № 0004420506 від 10.04.2020; скасувати податкове повідомлення-рішення № 0004410506 від 10.04.2020; скасувати податкове повідомлення-рішення №0004400506 від 10.04.2020. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про помилковість висновків акту перевірки щодо неправомірного формування фінансового та податкового кредиту у 2018-2019 роках по взаємовідносинах з ТОВ "Форест Санрайз", ТОВ "Малард" та ТОВ "Ніка Траст" на підставі, яких контролюючим органом прийняті оскаржувані рішення, оскільки ТОВ "Гределіс" використовуючи доступні ресурси, провівши перевірку добросовісності контрагентів і не виявивши обставин, що можуть свідчити про їх недобросовісність, уклав та фактично виконав договори з вказаними контрагентами. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, скаржник просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що реальність господарських операцій між ТОВ "Гределіс" та його контрагентами повністю підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, однак суд першої інстанції не надав ним належної оцінки, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог. 
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що жодних підтверджуючих документів щодо організації виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу ТОВ "Малард" підприємством не надано, всі первинні документи, які складені у зв`язку з укладанням або використанням договору оренди транспортного засобу з ТОВ "Ніка Транс" є недійсними та не можуть підтверджувати здійснення відповідних господарських операцій. Також зазначено, що в ході проведення аналізу фінансово-господарської діяльності між ТОВ "Гределіс" та ТОВ "Форес Санрайз" встановлено неможливість фактичного здійснення останнім господарських операцій через відсутність основних фондів складських приміщень, трудових ресурсів необхідних для здійснення фінансово-господарських операцій та факту придбання (виготовлення) товарів, що відображено в податковій звітності.
Позивачем надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що всі контрагенти постачальники позивача сплатили передбачені чинним законодавством податки та збори у зв`язку із здійсненими із ТОВ "Гределіс" операціями, всіма постачальниками зареєстровано податкові накладні та сплачено податок на додану вартість, жодних негативних наслідків інтересам держави не спричинено.  
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.02.2021 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гределіс" пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом – 38896152 та взято на облік як платника податків, зборів (обов`язкових платежів) в Лохвицькій ДПІ Головного управління ДПС у Полтавській області. Зареєстрованим видом діяльності товариства за КВЕД є, зокрема: 52.10 складське господарство (основний вид діяльності).
У період з 12.02.2020 по 20.02.2020 фахівцями Головного управління ДПС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Гределіс" з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, результами якої оформлені актом № 239/16-31-05-06-10/38896152 від 27.02.2020.
У висновках акту перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Гределіс" вимог пункту 44.1 статті 44,  пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну  суму  400000 грн, у тому числі  за лютий 2019 року на суму 300000 грн, за квітень 2019 року на суму 100000 грн, завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму  165600 грн, у тому числі  - за липень 2018 року, занижено податок на прибуток на суму 509040 грн, в т.ч. за 2018 рік на суму 149040 грн та за 9 міс. 2019 року на суму 360000 грн.
На підставі вказаного вказаних вище висновків акта перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення – рішення:
- № 0004420506 від 10.04.2020, яким збільшено ТОВ "Гределіс" суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на 500000,00 грн, в тому числі: за податковим зобов`язанням – 400000,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 100000 грн; 
- № 0004410506 від 10.04.2020, яким зменшено ТОВ "Гределіс" розмір від`ємного значення суми  податку на додану вартість на 165600,00 грн;
- №0004400506 від 10.04.2020, яким збільшено ТОВ "Гределіс" суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 636300,00 грн (в тому числі за податковим зобов`язанням – 509040,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 127260,00 грн).
Не погодившись із прийняттям вказаних рішень, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованістю.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України,  об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. 
Відповідно до пп. “а” п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту з податку на додану вартість відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів  та послуг.
Згідно з п.п. 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів  та наданням послуг.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Тобто, підставою для формування показників податкової звітності є належним чином оформлені первинні документи та інші документи, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.
Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі – Закон № 996-XIV) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Господарські операції, які фактично не відбулись, не можуть бути об`єктом оподаткування.
Позивачем, на підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Форест Санрайз", ТОВ "Малард" та ТОВ "Ніка Траст" долучено до матеріалів справи копії всіх первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках.
Надаючи оцінку правомірності включення позивачем 828000,00 грн до витрат та 165600,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Форест Санрайз», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Форест Санрайз" (продавець, постачальник) та ТОВ "Гределіс" (покупець) укладено договір поставки №13/07/001 від 11.07.2019, відповідно до умов якого ТОВ "Форест Санрайз" зобов`язується передавати у власність (поставити) ТОВ "Гределіс" товар, а саме: кукурудзу українського походження насипом, врожаю 2018 року згідно накладних на поставку партії товару, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар у порядку та на умовах, встановлених цим договором. 
Відповідно до п. 2 вказаного договору кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, становить 207 метричних тон +/- 10% за вибором постачальника. Якість товару повинна відповідати таким показникам: вологість – макс. 14,0%, смітна домішка – макс. 2,0%, зернова домішка – макс. 15,0%; биті зерна – макс. 5,0%, пошкоджені зерна – макс. 8,0%.
Згідно з п. 3 договору, ціна товару за одну метричну тону – 4800 грн 00 коп. разом з ПДВ. Загальна сума договору визначається як загальна вартість товару, що постачається за цим договором та становить - 993600 грн 00 коп. разом з ПДВ +/- 10%. 
Відповідно до п. 4 договору, продавець зобов`язується передавати покупцеві товар в узгодженій кількості та асортименті в строк з 11.07.2018 по 18.07.2018 включно з моменту узгодження заявки. Поставка здійснюється на умовах EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки товару склад постачальника за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Тополеве, пров. Василевського, б. 18Б. Продавець разом з товаром зобов`язаний передати наступні документи: сертифікат якості, декларація виробника, видаткова накладна, рахунок - фактура, товарно-транспортна накладна. Покупець зобов`язується здійснити оплату за товар після отримання товару протягом трьох днів з моменту виставлення постачальником рахунку – фактури на оплату товару. Покупець має право затримати оплату за товар, якщо видаткові накладні, податкові накладні або інші товаросупровідні документи не надані продавцем або не відповідають вимогам, які передбачені чинним законодавством України або містять помилки або невідповідність, пропорційно кількості днів, протягом яких помилки або невідповідність будуть виправлені або документи будуть приведені у відповідність до чинного законодавства України і передані покупцю.  
Згідно з п. 5 договору, продавець гарантує, товар, що поставляється, відповідає стандартам якості. ДСТУ, які звичайно пред`являються до товару відповідного виду, не містить генетично модифікованих організмів (ГМО) та підтверджуються супроводжувальними документами відповідно до вимог діючого законодавства України. 
Відповідно до п. 6 договору, поставка товару здійснюється в упаковці, що забезпечує його від будь-яких ушкоджень під час транспортування. Ціна упаковки включена в ціну товару.
Згідно з п. 11 договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2018.
Крім того, 11.07.2018 між ТОВ "Форест Санрайз" (продавець, постачальник) та ТОВ "Гределіс" (покупець) укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки від 11.07.2018 №13/07/001, відповідно до якої внесено зміни до п. 1.1 відповідно до яких, продавець зобов`язується передавати у власність (поставити) покупцеві товар, а саме: кукурудзу українського походження насипом, врожаю 2017 року згідно накладних на поставку партії товару, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар у порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Крім того, внесено зміни до п. 3.1 договору поставки, а саме визначено, що ціна товару включає вартість товару, вартість доставки товару, вартість зберігання товару в місці поставки до дати поставки товару, вартість виготовлення (витрати на виготовлення) сертифікату якості та декларації виробника. Товар є вільним від будь-яких претензій третіх осіб.
На підтвердження виконання умов договору поставки позивачем під час перевірки надано  видаткову накладну №11/07 від 11.07.2018, рахунок №461 від 15.08.2018, платіжні доручення №571, №572 від 15.08.2018, товарно – транспортні накладні в кількості 12 штук, декларацію про походження зерна ТОВ «Форест Санрайз».
Відповідно до абз. 2 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем надано до контролюючого органу разом із запереченнями на акт перевірки № 239/16-31-05-06-10/38896152 від 27.02.2020 додаткові документи, серед яких надано додаткову угоду № 1 до договору поставки №13/07/001 від 11.07.2018, додаткову угоду № 1 від 03.01.2018 до договору оренди № 08 від 01.01.2018, якою змінено дату складання додатку № 1 до договору оренди № 08 від 01.01.2018 з 02.01.2018 на 01.01.2018. 
Відповідно до ч. 3 ст. 691 Цивільного кодексу України, якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. 
Тобто, витрати на зберігання товару є однією із складових ціни товару, які можуть бути сплачені в складі вартості товару, тобто на підставі договору поставки, а не на підставі договору зберігання.
З метою обґрунтування виконання умов договору укладеного з контрагентом, в судовому засіданні представником позивача надано пояснення зі змісту яких встановлено, що у запереченнях на акт перевірки ТОВ «Гределіс» вказувало, що ТОВ «Форест Санрайз», як посередник, не зобов`язаний мати орендовані склади, адже самостійно послуги зберігання не надає, а у вартість товару на момент продажу включено вартість його зберігання до дати продажу, що підтверджується укладеною між сторонами додатковою угодою №1 до договору постановки від 11.07.2018 №13/07/001.
Крім того, з урахуванням того, що товар відвантажено на користь ТОВ «Гределіс» без будь-яких претензій з боку товарного складу, вартість зберігання до дати відвантаження сплачено та враховано у вартості товару первинним продавцем цього товару. 
На підтвердження реальності укладеної з контрагентом угоди постачання представником позивача зазначено, що придбаний у ТОВ «ФОРЕСТ САНРАЙЗ» товар реалізовано за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним між позивачем та Savoy Traiding L.P. Товар вивезено за межі митної території України відповідно до повідомлення про фактичне вивезення UA500170/2018/013534 від 22.07.2018. 
Отже, колегія суддів зазначає, що долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується факт придбання товару відповідно до договору постановки від 11.07.2018 №13/07/001, його зберігання на складі та подальшої реалізації товару кінцевому споживачу.
Висновки суду першої інстанції стосовно того, що у ТОВ «Вест Компані Груп» та у ТОВ «Фаворит» відсутні у власності та користуванні основні засоби, колегією суддів визнаються необґрунтованими, оскільки не відносяться до предмету доказування під час розгляду даної справи. Крім того, під час проведення перевірки позивача зустрічні звірки з вказаними товариствами не проводилися та під час розгляду справи в суді першої інстанції договори, за участю ТОВ «Вест Компані Груп» та у ТОВ «Фаворит» не досліджувались, а тому висновки суду першої інстанції про умови поставки та включення або не включення вартості зберігання до вартості товару при постачанні товару між цими контрагентами є помилковими.
Стосовно висновків суду першої інстанції в частині нереальності угоди укладеної з контрагентом ТОВ «Форест Санрайз» з посиланням на недодержання ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог закону про нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу, з урахуванням чого всі первинні документи, які складені у зв`язку з укладанням або виконанням вказаного договору є також недійсними та не можуть підтверджувати здійснення відповідних господарських операцій, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України,  у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом констатації недійсності первинних документів, складених на виконання умов договору оренди, укладеного між ТОВ «ГРЕДЕЛІС» та ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на нікчемність іншого договору, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням наступного.
Договір оренди транспортного засобу, укладений між ТОВ «ГРЕДЕЛІС» та ФОП ОСОБА_1 не підлягає нотаріальному посвідченню на підставі вимог ст. 799 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений не з фізичною особою.
Відтак, договір оренди транспортного засобу, укладений між ТОВ «ГРЕДЕЛІС» та ФОП ОСОБА_1 не є нікчемним і наслідки недійсності нікчемного правочину до нього не можуть бути застосовані.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач здійснював піднайм транспортного засобу у фізичної особи - підприємця із урахуванням наявності згоди на це власника транспортного засобу, який наявний в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, судом першої інстанції надано оцінку та вказано про нікчемність правочину, сам договір про який відсутній в матеріалах справи, а також факт укладення якого жодною стороною в суді не визнавався. 
Натомість, в матеріалах справи наявний договір позички транспортного засобу, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Тобто, суд першої інстанції встановив нікчемність договору оренди, який відсутній в матеріалах справи, та застосував наслідки недійсності нікчемного правочину до договору, який фактично не укладався, та на підставі вказаного дійшов помилкового висновку про нереальність укладеного між позивачем та ТОВ «Форест Санрайз» договору.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки акту перевірки в частині неправомірності включення позивачем 828000,00 грн до витрат та 165600,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Форест Санрайз», в той час як, позивачем, на підтвердження взаємовідносин з вказаним контрагентом долучено до матеріалів справи копії всіх первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках.
Надаючи оцінку правомірності включення позивачем 1500000,00 грн до витрат та  300000,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю “Малард”, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що 31.01.2019 між ТОВ “Малард” (експедитор) та  ТОВ “Гределіс” (замовник) укладено договір транспортного експедирування №31/01/2019, відповідно до умов якого експедитор зобов`язується  за плату та за рахунок Клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові та олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом (надалі - “Послуги”). Згідно з письмовою заявою клієнта експедитор  може також надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка  кількості та стану вантажу, зважуванню вантажів, визначення якості товару, підбір зразків товару, сплата мита, зборів та витрат, покладених на Клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних  документів.
Експедитор зобов`язаний: представляти інтереси клієнта у взаємовідносинах з перевізниками, експедиторами, залізницями, митними органами та іншими підприємствами з усіх питань щодо перевезення, завантаження (вивантаження) належного клієнту вантажу; укладати від свого імені в інтересах клієнта цивільно-правові угоди (перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо); забезпечувати  своєчасне замовлення та організацію подачі рухомого складу (залізничних вагонів) для здійснення завантаження (вивантаження) належного клієнту вантажу з метою його перевезення в строки та  маршрутом, обраним клієнтом згідно з попередньо погодженою з ним заявкою та інструкцією по заповненню транспортної накладної, що є невід`ємною  частиною цього договору; отримувати від клієнта довіреності, листи на ім`я керівників елеваторів, хлібоприймальних підприємств, комбінатів хлібопродуктів та інших підприємств та оформлювати накази на завантаження (вивантаження) вантажу; здійснювати за рахунок коштів клієнта сплату станційних зборів, залізничних тарифів, митних платежів, лабораторних досліджень вантажу тощо; надати клієнту реєстр вагонів із зазначенням дати завантаження, номерів залізничних накладних, номерів вагонів із зазначенням ваги та виду вантажу; своєчасно надавати клієнту рахунки для здійснення оплати; після закінчення завантаження експедитор надає клієнту наступні документи: оригінали рахунків-фактур; податкові накладні; акти виконаних робіт, дублікати або копії сертифікатів; копії залізничних накладних. 
Обов`язки клієнта: видавати експедиторові довіреності та доручення. Доручення на відправлення вантажів повинні бути видані експедиторові не менш ніж за 5 діб до запланованої дати завантаження (вивантаження). Доручення та рознарядки, що не мають усіх необхідних реквізитів, що забезпечують підготовку приймання вантажу, оформлення перевізних документів, вважаються не отриманими експедитором, про що останній протягом одного робочого дня інформує Клієнта; не пізніше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку завантаження надсилати Експедиторові заявку на перевезення вантажу із зазначенням найменування вантажу, пункту завантаження і станції відправлення, об`єму, термінів та початку завантаження, станції призначення, найменування вантажоодержувача, видів супровідної документації, інструкції по заповненню залізничної накладної, інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення та іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором;   заявки на транспортування вантажу та Інструкції із заповнення залізничних накладних є невід`ємною частиною цього договору; забезпечити експедитора квотою-дозволом на перевезення експортних вантажів. Підтвердити в АС Месплан заявлені вагони одержувачем на станції призначення і підтвердити подобову електронну заявку (АРМ-планування); видати експедитору належним чином оформлене доручення, складську (кі) квитанції, листи- клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених договором;  надати експедитору копію ЗЕД контракту (договору);  про зміни у плані відвантаження клієнт зобов`язаний попередити експедитора не пізніше ніж за 5-ть календарних днів до обумовленої в плані дати відвантаження окремої партії вантажу; у разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов`язків за цим договором до надання документів та інформації в повному обсязі без застосування відповідальності; завчасно надавати експедиторові усі документи, необхідні для здійснення останнім завантаження (вивантаження), сертифікації і митного оформлення товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до дати завантаження; відшкодувати експедиторові витрати, пов`язані з наданням послуг, що є предметом цього договору та оплатити йому винагороду протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання (в тому числі, факсом) рахунку-фактури від експедитора. До початку завантаження забезпечити оплату вартості послуг елеваторів. ХПП та КХП по завантаженню та зберіганню вантажу згідно наданих рахунків; протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури відшкодувати погоджені з клієнтом та здійснені в його інтересах додаткові витрати Експедитора, що виникли у останнього при виконанні цього Договору.
Тобто, за умовами вказаного договору ТОВ «МАЛАРД» зобов`язується організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а не здійснити або організувати перевезення вантажу. 
Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «МАЛАРД» здійснює діяльність за код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів; код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а тому організація транспортно-експедиторських послуг є притаманною діяльності ТОВ «МАЛАРД».
Згідно з Додатком №1 від 31.01.2019 до Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019: на виконання умов Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019 сторони домовились, що експедитор приймає до перевезення вантаж клієнта на наступних умовах та за наступним тарифом: загальна кількість вантажу - 3032,45т, кількість вагонів 50, сума витрат за 1 тонну перевезення вантажу 496,57 грн; елеватор відвантаження - ТОВ “Чернігівський елеватор”. 
Згідно з Додатком №2 від 31.01.2019 до Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019: на виконання умов Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019 сторони домовились, що експедитор приймає до перевезення вантаж клієнта на наступних умовах та за наступним тарифом: загальна кількість вантажу  700,0т, кількість вагонів 10, сума витрат за 1 тонну перевезення вантажу 288,64 грн. Елеватор відвантаження - ТОВ “ТАК- Агро”.
Згідно з Додатком № 3 від 31.01.2019 до Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019: на виконання умов Договору транспортного експедирування №31/01-2019 від 31.01.2019 сторони домовились, що експедитор приймає до перевезення вантаж клієнта на наступних умовах та за наступним тарифом: загальна кількість вантажу -  297,0т, кількість вагонів 5, сума витрат за 1 тонну перевезення вантажу 316,32 грн, елеватор відвантаження - ТОВ “Чернігівський елеватор”.
На підтвердження виконання умов договору ТОВ “Гределіс” під час перевірки надано акти надання послуг № 9 від 28.02.2019, № 8 від 28.02.2019, № 7 від 28.02.2019, а також Звіти за залізничні транспортно-експедиційні послуги до актів №7 від 26.02.2019, №8 від 28.02.2019, №9 від 28.02.2019.
Оплата послуг здійснена позивачем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ "Малард" згідно платіжних доручень у кількості 10 штук. 
Також позивачем надано залізничні накладні  на перевезення вантажу.
Як вже вище зазначалось, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд першої інстанції вказуючи про нереальність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «МАЛАРД», зазначає, що первинні документи складені по вказаним взаємовідносинам не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» через їх недостатню деталізацію.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не встановлено конкретного переліку вимог до змісту господарської операції та не вимагає деталізації опису господарської операції у первинному документі.
Питання достатності деталізації та максимальної деталізації змісту первинних документів є абсолютно оціночним та з врахуванням принципу офіційного з`ясування досліджується судом під час розгляду справи. 
Так, надані позивачем первинні документи по взаємовідносинам з контрагентом дають змогу суду розкрити в повній мірі зміст господарської операції та дійти висновку про те, що витрати понесені платником податків саме з вчиненням такої господарської операції та показники податкової звітності сформовані за наслідками цієї господарської операції.
Відповідно до Державного класифікатору продукції та послуг ДК 016-2010, послуги експедиторів класифіковані та їм присвоєно назву «Послуги інших вантажних транспортно- експедиційних агентств». В первинному документі послуги названі фактично аналогічно.
Встановити точний та конкретний зміст послуги вказаної в первинному документі можна із аналізу укладеного між сторонами договору та заявок, які є невід`ємною частиною цього договору.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що  завантаження/вивантаження, пломбування тощо є правом експедитора, а тому не складає змісту послуги, оскільки, відповідно до умов договору №31/01/2019 експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові та олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом (надалі - «Послуги»). Крім того, згідно з письмовою заявою клієнта експедитор надає послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка кількості та стану вантажу, зважуванню вантажів, визначення якості товару (за результатами досліджень спеціалізованих лабораторій), підбір зразків товару; сплата мита, зборів та витрат, покладених на Клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних документів. 
Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що вказані послуги не можуть складати зміст наданої ТОВ «МАЛАРД» послуги є необґрунтованими та спростовуються змістом укладеного між позивачем на контрагентом договором.
Слід зазначити, що у даній справі відсутність максимальної деталізації актів надання послуг жодним чином не вплинула на можливість ідентифікувати пов`язаність таких послуг з господарською діяльністю позивача.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що в залізничних накладних по взаємовідносинах з ТОВ «МАЛАРД» вказано експедитора TOB «НІКА ТРАНС ЛОГІСТІК».
Надаючи оцінку вказаній обставині, колегія суддів зазначає, що Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими у редакції наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, не передбачено обов`язку вказувати в накладній найменування експедитора, а в затвердженій цими Правилами формі накладної відсутня відповідна графа для зазначення, в залізничній накладній зазначається виключно вантажовідправник, вантажоотримувач та платник.
Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що в залізничних накладних в графі 7 «Заяви відправника» зазначено «В квоту ПРАТ РАМБУРС, ЕКСПОРТЕР ПРАТ РАМБУРС, Відвантаження з ТОВ «Чернігівський елеватор», Експедитор ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТІК» для вивезення водним транспортом у порт Лівія». Тобто ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТІК» зазначено як експедитор для вивезення водним транспортом, а не залізничним.
З урахуванням того, що перевезення вантажу було мультимодальним та передбачало після залізничного перевезення, яке організовувало ТОВ «МАЛАРД», як експедитор, проведення митного оформлення в режимі експорт та навантаження на морське судно з метою міжнародного морського перевезення, яке здійснював вже інший експедитор, а саме ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТІК», в графі 7 «Заяви відправника» зроблено примітку «Експедитор ТОВ «ПІКА-ТРАНС ЛОГІСТИКА» для вивезення водним транспортом у Лівія».
Вказаними поясненнями та наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що TOB «НІКА-ТРАНС ЛОГІСТИКА» не здійснювало експедиторських послуг під час залізничного транспортування, а в подальшому виконувало експедиторське обслуговування в порту. 
Відтак, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що зазначення в залізничних накладних в графі 7 експедитора TOB «НІКА-ТРАНС ЛОГІСТИКА» не має жодного відношення до операції між ТОВ «МАЛАРД» та ТОВ «ГРЕДЕЛІС», а тому вказана обставина не може спростовувати реальність укладеного договору надання послуг пов`язаних з перевезенням вантажу.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується факт виконання сторонами умов договору транспортного експедирування від 31.01.2019.
Судовим розглядом встановлено, що послуги надані ТОВ «МАЛАРД» позивач використав у  власній господарській діяльності шляхом їх подальшої реалізації контрагентам - покупцям ПрАТ «РАМБУРС», ТОВ «Українська Торгово-логістична компанія» та ТОВ «ТАК-АГРО», що призвело до отримання позивачем позитивного економічного результату в вигляді збільшення активів при наступному продажі цієї послуги покупцям.
Також, нереальність господарських операцій має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.
Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Позивач не може та не зобов`язаний відслідковувати факти належного оформлення постачальниками трудових відносин з своїми працівниками та лише роботодавець є податковим агентом в трудових відносинах з працівниками, а тому дані відомості не можливо перевірити контрагентом, замовником послуг, під час здійснення господарської діяльності. 
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010, заява №6689/03), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІУ (із наступними змінами та доповненнями) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на податковий кредит з податку на додану вартість за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання і не міг про них знати.
Крім того, в взаємовідносинах позивача та ТОВ «МАЛАРД», останній за умовами договору здійснював організаційне забезпечення, а не перевезення вантажу, для виконання чого не потрібно значної кількості персоналу, зокрема водіїв та наявність автомобільного транспорту.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку про правомірність  включення позивачем 1500000,00 грн до витрат та  300000,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю “Малард”.
Надаючи оцінку правомірності включення позивачем 500000,00 грн до витрат та 100000,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Траст», колегія суддів зазначає наступне.
05.03.2019 між ТОВ «Гределіс» (замовник) та ТОВ «Ніка Траст» (виконавець) укладено договір на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №05/03-19, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконувати ремонт, технічне обслуговування та шиномонтаж наданих замовником автомобілів, а також поставку запасних частин, а замовник зобов`язується своєчасно сплачувати за виконані роботи та запасні частини на умовах, визначених цим договором.
Роботи виконуються відповідно до Замовлення - Наряду та Акту виконаних робіт, які підписуються представниками сторін і є невід`ємною частиною цього Договору. В Замовленні – Нарядах та Актах виконаних робіт зазначається перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік та вартість використаних запасних частин та допоміжних матеріалів, перелік деталей та матеріалів, наданих для виконання робіт замовником, а також терміни виконання робіт.
За умовами вказаного договору замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі здійснити розрахунок згідно Замовлення – Нарядів; прийняти виконані роботи, а також забезпечити вивезення автомобіля з території СТО виконавця не пізніше 3 (трьох) днів з дня отримання повідомлення про закінчення робіт.
Вартість робіт, запасних частин та матеріалів зазначається в Акті виконаних робіт, що складається виконавцем після проведення ремонту та технічного обслуговування автомобіля і підписується представниками обох сторін.
Замовник сплачує виконавцю вартість визначених робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт та виписки рахунку - фактури.
На підтвердження виконання договору позивачем під час проведення перевірки надано наряд №05/03/19 від 05.03.2019, рахунок на оплату №НК-33 від 28.03.2019, акт надання послуг №4-1 від 01.04.2019, платіжне доручення №1185 від 23.05.2019.
Відповідно до замовлення – наряду №05/03/19 від 05.03.2019 підставою звернення ТОВ «Гределіс» до ТОВ «Ніка Траст» вказано капітальний ремонт, заміна двигуна автомобіля КАМАЗ (VIN 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1992).
Згідно замовлення – наряду позивачу надано перелік наступних робіт: Ремонт двигуна – заміна (відрегулювання роботи блоків циліндрів, головки циліндрів, кривошипно-шатунного механізму, газорозподільного механізму, приладів мастила і охолодження) - 135530,00 грн (без ПДВ); ремонт агрегатів трансмісії (ремонт зчеплення, коробки передач, карданної передачі, ремонт ведучих мостів) - 39400,00 грн (без ПДВ); ремонт ходової частини (ремонт підвіски, ремонт переднього і заднього мостів, осі рульового приводу, ремонт коліс, маточин) - 33400,00 грн (без ПДВ); ремонт та регулювання гальмівної системи (гальмівних механізмів, передніх і задніх гальмівних камер, пневматичної системи) - 13200,00 грн (без ПДВ); ремонт електрообладнання автомобіля (ремонт і заміна акумуляторних батарей, перевірка і ремонт генератора, стартера) - 87770,00 грн (без ПДВ); діагностика стану автомобіля - 600,00 грн (без ПДВ); ремонт кабіни - 17400,00 грн (без ПДВ); ремонт причепа (зварювальні роботи) - 27700,00 грн (без ПДВ); всього: 355000,00 грн.
Використані запасні частини (матеріали), що оплачує замовник: двигун КАМАЗ 55102 у кількості 1 шт. за ціною (без ПДВ) -145000,00 грн.
Загалом вартість ремонтних робіт згідно з Замовленням – Нарядом складає 500000 грн, крім того ПДВ - 100000 грн.
Згідно з рахунком на оплату №НК-33 від 28.03.2019 вартість ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів становить 500000,00 грн (без ПДВ), сума ПДВ - 100000,00 грн, всього з ПДВ - 600000,00 грн.
Відповідно до Акту надання послуг №4-1 від 01.04.2019 представники замовника ТОВ «Гределіс», в особі директора ОСОБА_3 , і виконавця ТОВ «Ніка Траст», в особі директора Щербак Я. М., склали акт про те, що на підставі договору №05/03-19 від 05.03.2019 виконавцем були виконані послуги по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів вартістю 500000,00 грн (без ПДВ), сума ПДВ - 100000,00 грн, всього з ПДВ - 600000,00 грн.
Оплату послуг здійснено згідно платіжного доручення №1185 від 23.05.2019 на суму 600000,00 грн.
Автомобіль КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ремонт якого був предметом договору з контрагентом ТОВ «Ніка Траст», позивач орендував у ФОП ОСОБА_1 згідно договору оренди № 08 від 01.01.2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння КАМАЗ НОМЕР_1 . Автомобіль, що орендується, буде використовуватись орендарем для вирішення виробничих потреб підприємства. Автомобіль, що орендується, передається орендарю протягом 3-х днів з моменту підписання даного договору.  Термін оренди складає: з моменту підписання сторонами цього договору до 31 грудня 2019 року з правом пролонгації. Орендна плата за користування орендарем одним автомобілем встановлюється в розмірі 3000 грн 00 коп. щомісячно. Орендар сплачує орендодавцю орендну плату протягом року. 
Орендодавець за даним договором зобов`язується: надати автомобіль у технічно справному стані; надати орендарю необхідну документацію на автомобіль; самостійно здійснювати обов`язкові платежі для власника автомобіля.
Орендар зобов`язується: використовувати автомобіль виключно за його цільовим призначенням у відповідності до даного договору; своєчасно здійснювати орендні платежі; здійснювати за власний рахунок заправлення автомобіля паливно – мастильними матеріалами в період використання автомобілів за даним договором; здійснювати технічний ремонт автомобіля під час експлуатації.
Крім того, сторонами підписано додаток №1 до договору оренди №08 від 01.01.2019, складений 02.02.2019 відповідно до якого, орендодавець ФОП ОСОБА_1 і орендар ТОВ «Гределіс» домовились внести зміни в пункт 1 договору оренди, а саме: орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння КАМАЗ НОМЕР_1 та причіп-самоскид Е марки СЗАП модель 8527 (державний номер НОМЕР_2 ).
Передача КАМАЗу та причепу здійснювалась на підставі акту приймання – передачі до договору оренди №08 від 01.01.2019, який складено 01.01.2019.
Згідно з додатком №2 до договору оренди №08 від 01.01.2019, складеним 04.04.2019, орендодавець ФОП ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Гределіс» домовились внести зміни в пункт 1 договору оренди, а саме: орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння КАМАЗ, державний номер НОМЕР_3 ;  КАМАЗ, державний номер НОМЕР_1 та причіп-самоскид Е марки СЗАП, модель 8527, повертає орендодавцеві.
Повернення КАМАЗу та причіпу здійснювалась на підставі акту приймання – передачі до договору оренди №08 від 01.01.2019, який складено 04.04.2019.
На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано платіжні доручення на сплату орендної плати за користування транспортними засобами на загальну суму 72000,00 грн (№468 від 19 червня 2018 року на суму платежу 12000,00 грн, №770 від 04 грудня 2018 року на суму платежу 21000,00 грн, №942 від 22 лютого 2019 року на суму платежу 15000,00 грн, №243 від 24 грудня 2019 року на суму платежу 24000,00 грн) та акт звірки взаєморозрахунків. 
До перевірки позивачем також надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: реєстраційний номер: НОМЕР_1 , рік випуску: 1992, дата реєстрації: 21.07.2009, прізвище, ім`я, по-батькові: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , модель: 55102, тип: вантажний самоскид, номер щасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , тип пального: дизельне паливо, колір: сірий та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: реєстраційний номер: НОМЕР_2 , рік випуску: 1990, дата реєстрації: 29.09.2012, прізвище, ім`я, по-батькові: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , марка: СЗАП, модель: 8527, тип: причіп-самоскид Е, номер щасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , колір: зелений.
Крім того, позивачем з урахуванням положень п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, надано до контролюючого органу з метою спростування висновків акту перевірки наступні документи: додаткову угоду № 1 від 03.01.2018 до договору оренди № 08 від 01.01.2018 року; додаткову угоду № 1 від 14.01.2019 до договору оренди № 08 від 01.01.2019; листи ОСОБА_2 б/н від 01.01.2018 та від 01.01.2019 року; лист ФОП ОСОБА_1 від 01.03.2019; акт спільного огляду автомобіля від 04.03.2019; договір на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 05/03-19 від 05.03.2019; заказ-наряд № 05/03/19 від 05.03.2019; додаткову угоду до договору на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 05/03-19 від 05.03.2019; договір оренди нежитлового приміщення (гаражу) № 0119 від 01.01.2019; акт приймання-передачі до договору оренди нежитлового приміщення (гаражу) № 0119.
Отже, колегія суддів зазначає, що долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується факт виконання позивачем та його контрагентом ТОВ «Ніка Траст» умов договору технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів від 05.03.2019.
Крім того, колегія суддів зазначає, що наданими позивачем первинними документами підтверджується факт понесення витрат саме з вчиненням господарської операції за договором  технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів та показники податкової звітності сформовані за наслідками виконання вказаної господарської операції. Зміст проведеної операції чітко вбачається із заказу-наряду та договору, а вказівка всього переліку робіт саме такого змісту, як вони передбачені в заказі-наряді, не передбачена чинним законодавством, саме тому при формулюванні первинного документу вказується узагальнений зміст робіт.
В акті вказано зміст послуги «Послуги по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів», її обсяг « 1» та її вартість « 600 000,00 гри. з ПДВ».
Договір та зміст замовлення-наряду до договору детально розкривають зміст господарської операції, і повністю відповідають акту виконаних робіт.
Тобто, первинні документи в поєднанні із Договором та Заказом - нарядом, які надавалися для перевірки, дають змогу ідентифікувати послугу та визначити її зміст.
Стосовно висновків про неможливість здійснення послуги з ремонту транспортного засобу
за узгодженою сторонами адресою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 05/03-19 від 05.03.2019 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів визначено місце ремонту, а саме АДРЕСА_2 «в» гараж 2. Станція технічного обслуговування TOB «НІКА ТРАСТ» знаходиться всього в 12 кілометрах від місця знаходження ТОВ «ГРЕДЕЛІС».
Представником позивача в судовому засіданні стосовно вказаної обставини надано пояснення зі змісту яких встановлено, що під час підготовки заперечень на акт перевірки позивачем витребувано від ТОВ «НІКА ТРАСТ» підтвердження наявності в нього виробничих потужностей за заявленим в договорі місцем надання послуги, та отримало копію договору оренди нежитлового приміщення (гаражу) № 0119 від 01.01.2019, укладеного між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ «НІКА ТРАСТ» (Орендар), відповідно до якого орендодавець передав, а ТОВ «НІКА ТРАСТ» прийняло гараж за адресою АДРЕСА_3 , в якому здійснювався ремонт автомобіля позивача, та технічний паспорт на приміщення гаражу.
Тобто, вказаними документами спростовується висновок стосовно відсутності виробничих потужностей TOB «НІКА ТРАСТ» достатніх для здійснення робіт за укладеним з позивачем договором.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з доводами позивача стосовно того, що ТОВ “ГРЕДЕЛІС” не може та незобов`язано перевіряти наявність права власності ОСОБА_4 на вищевказаний гараж, достатнього самого факту, що контрагент позивача в цілому підтвердив можливість здійснення операції за адресою АДРЕСА_3 .
Крім того, неналежне оформлення найманих працівників ТОВ “ПІКА ТРАСТ” та відсутність нарахування доходу за цивільно-правовими договорами, в тому числі договором оренди, укладеним із ОСОБА_4 є порушенням чинного законодавства з боку самого ТОВ “НІКА ТРАСТ”, та як наслідок вказані обставини не можуть породжувати негативних наслідків для позивача.
Колегія суддів зазначає, що питання належного чи неналежного оформлення трудових відносин контрагентами не має прямого зв`язку із реальністю господарської операції позивача та його контрагента, оскільки вказані обставини не узгоджуються між собою, факти не оформлення працівників постачальниками не спростовують факту реального виконання роботи, а замовник послуг не має можливості перевірити оформлення працівників кожним із своїх контрагентів.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про правомірність включення позивачем 500000,00 грн до витрат та 100000,00 грн до податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ «Ніка Траст».
Стосовно висновків суду першої інстанції з посиланням на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02.03.2017 у справі № 11-сс/796/201/2017 (номер в ЄДРСР 65803597), колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту ухвали вбачається, що судом апеляційної інстанції встановлено, що «Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 32015100000000248, внесеному 02.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 5 ст. 191; ч. ч. 2, 3 ст. 212; ч. 2 ст. 364-1; ч. 2 ст. 205; ч. 4 ст. 220-1; ч. 1 ст. 218-1 КК України 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 78 КАС України визначено підстави звільнення від доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду у справах про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.
Тобто, обов`язковість преюдиційних обставин, передбачена ч. 6 ст. 78 КАС України, відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми поширюється лише на обставини, встановлені безпосередньо: 1) або вироком у кримінальній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок.
Відповідно, обставини, встановлені в інших процесуальних актах у кримінальних справах чи справах про адміністративні проступки, не можуть розглядатись як обов`язкові відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень ст. 83 Податкового кодексу України, за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, відомості набуті під час досудових кримінальних проваджень, мають доказове значення виключно в рамках цих проваджень та не є належними доказами відсутності реального характеру господарських відносин між позивачем та контрагентами.
З урахуванням того, що по господарських операціях позивача та його контрагентів не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, колегія суддів дійшла висновку про те, що віднесення їх контролюючим органом до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків є помилковим.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17, сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В спірних правовідносинах, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язку, покладеного на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України стосовно правомірності прийняття оскаржуваних по справі рішень, відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Гределіс" про скасування податкових повідомлень-рішень від 10.04.2020 № 0004420506, №0004410506 та № 0004400506.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також висновки викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, відтак рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гределіс" задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2020 року по справі №440/2459/20 скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гределіс" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0004420506 від 10 квітня 2020 року, № 0004410506 від 10 квітня 2020 року, № 0004400506 від 10 квітня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  12.02.2021 року