П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/360/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
11 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
представника відповідача: Кравець І.В.      

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
 І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про розмір поновленої пенсії, та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 40 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застосувавши коефіцієнт заробітної плати, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, у розмірі 5377,90 грн, з урахуванням щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 08.11.2018 року, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми, починаючи з 08.11.2018 року до їх фактичної виплати.

2. В обґрунтування позову зазначила, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі №560/1188/19 відповідач рішенням від 15.11.2019 року №963060140040 поновив їй виплату пенсії за віком з 08.11.2018 року. Ознайомившись з розрахунком пенсії, вважає, що розмір поновленої пенсії не відповідає вимогам статей 27, 40 і 42 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, не враховані вимоги щодо мінімального розміру пенсії, не врахований показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки у розмірі 5377,90 грн, не виконаний перерахунок щоквартального підвищення розміру пенсії, та не проведено нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №968060140040 про перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 .

3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 08.11.2018 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з врахуванням вимог частин 1 і 2 статті 28 та пункту 4-3 розділу XV закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3.3. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 08.11.2018 року

3.4. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. ОСОБА_1 / надалі апелянт 1/, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просила його скасувати в вказаній частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

5. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області / надалі апелянт 2/, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.  

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що позивачці - ОСОБА_1 01.03.2002 призначена пенсія за вислугу років, а з 31.10.2007 року - пенсія за віком.

7. В 2014 році у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю, позивачці   виплата пенсії припинена.

8. Рішенням від 23 травня 2019 року по справі №560/1188/19 Хмельницький окружний адміністративний суд, задовольнивши адміністративний позов ОСОБА_1 визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати їй пенсії за віком та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити позивачці виплату пенсії за віком з 01.12.2014 року.

9. Постановою від 09 жовтня 2019 року Сьомий апеляційний адміністративний суд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - скасував. Прийняв нову постанову, якою позовні вимоги за період з 1 грудня 2014 року по 7 листопада 2018 року включно залишив без розгляду; визнав протиправною відмову   Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 08 листопада 2018 року.

10. На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням від 15.11.2019 року №968060140040 поновило позивачці виплату пенсії за віком, здійснивши перерахунок з 08.11.2018 року.

11. Листом від 21.11.2019 року №38282/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на звернення позивачки про поновлення виплати пенсії надало копію рішення про поновлення виплати пенсії, розрахунок заробітної плати та страхового стажу.

12. Не погодившись з розміром поновленої пенсії позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Апелянт 1 зазначає, що пенсійним органом всупереч нормам Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" здійснено перерахунок пенсії без врахування індексації.

14. Апелянт 2 зазначив, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 560/1188/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновило виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.11.2018 року. Вказує, що згідно з пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. 

15. Апелянт 2 вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновлюючи пенсію позивачці діяло у межах повноважень та у спосіб, що встановлений чинним законодавством. Зазначає, що відповідно до абзацу 9 пункту 9 Постанови №1078 пенсіонерам та потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (членам їх сімей), які постійно проживають за межами України, індексація пенсії та щомісячних страхових виплат (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) проводиться відповідно до укладених міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Між державою Україна та державою Ізраїль відсутні міжнародні договори, щодо даного питання. 

16. Вказує, що відповідно до частини 2 статті 42 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини. 

17. Вважає також, що відсутні підстави щодо виплати компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 08.11.2018 року до їх фактичної виплати.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Частиною 2 ст. 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

20. При цьому, ст. 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

21. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

22. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

23. Вказані положення Конституції України є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечували рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

24. Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

25. Так, ч. 2  ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

26. Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

27. Так, ч.2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, Закон №1058-IV) визначено, що виключно цим Законом визначається, зокрема мінімальний розмір пенсії за віком.

28. Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

29. Тобто, вказаною нормою закону, який є спеціальним Законом, що визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, також визначено одним із принципів пенсійного забезпечення, відповідно до якого соціальні виплати, пенсії, які є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ    

30. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач поновляючи виплату позивачці пенсії за віком з листопада 2018 року зобов`язаний був врахувати вимоги частин 1 і 2 статті 28 Закону №1058-IV.

31. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

32. Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

33. Тобто, вказаною нормою закону, який є спеціальним Законом, що визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, також визначено одним із принципів пенсійного забезпечення, відповідно до якого соціальні виплати, пенсії, які є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

34. Відповідно до ст. 17 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається, зокрема, мінімальний розмір пенсії за віком. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

35. Частиною 1 ст. 28 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

36. Згідно з частиною 1 статті 29 Закону №1058-IV особі, яка набула права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, за кожний повний рік страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

37. Судом встановлено, що розмір пенсії за віком, призначеної позивачці у жовтні 2007 року, визначений з дотримання Закону №1058-IV в редакції, чинній на час розрахунку, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій станом на 2007 рік, коефіцієнта підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 цього Закону, та мінімального розміру пенсії відповідно до частини 1 статті 28 Закону №1058-IV.

38. На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року по справі №560/1188/19 відповідач поновив виплату позивачці пенсії за віком, у тому розмірі, в якому здійснював виплату до 01.12.2014 (дати припинення виплати) у розмірі прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2014.

39. На час призначення позивачці пенсії за віком та на час поновлення її виплати у відповідності до частини 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

40. При цьому, згідно зі ст. 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

41. Статтею 7 закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлений з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

42. Тому, розмір пенсії позивачки після її поновлення з 15.11.2018 повинен відповідати вимогам зазначеної норми та бути не меншим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом про Державний бюджет України на 2018 рік.

43. Крім того, за змістом частин 1 і 2 статті 28 Закону №1058-IV в редакції, діючій на час поновлення виплати пенсії, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

44. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поновляючи виплату пенсії за віком з листопада 2018 року, відповідач зобов`язаний був врахувати вимоги частин 1 і 2 статті 28 Закону №1058-IV.

45. Щодо доводів апелянта 1 та апелянта 2  в частині проведення індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачці, починаючи з 08.11.2018 року до їх фактичної виплати, суд зазначає таке.

46. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

47. Водночас, ч. 2 ст. 46 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, до якої відсилає ч. 2 ст. 49 цього Закону, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

48. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” (далі - ЗУ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”)  та  постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159  “Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати” (далі - Порядок).

49. Так, ст. 1 та 2 ЗУ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” передбачено, що підприємства, установи   і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати   частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

50. Ст. 3 ЗУ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових   платежів)   на індекс   інфляції   в   період   невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

51. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й пенсії.

52. Використане у ст. 3 ЗУ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” формулювання, що компенсація обчислюється як добуток “нарахованого, але не виплаченого грошового доходу” за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

53. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.07.2017 року по справі № 21-2003а16.

54. Відповідно до п. 1, 2 Порядку дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація   громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів   їх   виплати   проводиться   у   разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

55. Згідно з п. 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

56. Верховний Суд у п. 49 рішення від 10.04.2019 року у справі № 686/13725/17 зазначив, що правове значення при виплаті компенсації має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

57. Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

58. За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта 2 щодо відсутності підстав для компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачеві.

59. Разом з тим, апелянт 1 зазначає, що пенсійним органом не врахована індексація при поновленні виплати пенсії.

60. Згідно з частиною першою статті 2 закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

61. Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

62. Згідно зі статтею 6 Закону №1282 Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

63. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Отже, у разі відсутності перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103%, підстав для проведення індексації грошових доходів населення немає.

64. Тобто, в місяцях, коли величина приросту індексу споживчих цін не подолала поріг індексації, сума індексації грошових доходів залишається фіксованою.

65. За даними Держстату України індекс споживчих цін за період з листопада 2018 по листопад 2019 не перевищував 103%. 

66. Тому судом першої інстанції вірно зазначено щодо відсутності підстав для проведення індексації суми виплаченої позивачці пенсії після її поновлення.

67. Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг спростовуються  встановленими у справі обставинами.

68. Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

69. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

70. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

71. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

72. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

73. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

74. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

75. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  11 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сушко О.О.