Справа № 344/5026/20 
Провадження № 22-ц/4808/116/21 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О.В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                        Бойчука І.В.,
суддів                        Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
секретаря                Єлісевич О.М.,
з участю        представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Клименка Олександра Івановича на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2020 рокупід головуванням судді Шамотайла О.В. у м. Івано-Франківську
       в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позов мотивувала тим, що у неї з відповідачем у зареєстрованому шлюбі народилися діти: син -  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочка  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зараз сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач, як батько, коштів на утримання дітей не надає, хоча є працездатною особою, працює не офіційно, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах немає, тому просила стягувати з відповідача аліменти на дітей в твердому грошовому розмірі по 2 250 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2020 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково. 
Стягнуто з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: сина  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 1 300 грн на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочато з 15.04.2020. В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Представник  ОСОБА_1 адвокат Клименко О.І. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, необгрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволенню позову, суд першої інстанції виходив з того, що за своїм сімейним та матеріальним станам відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Крім того,  ОСОБА_1 ще несе витрати щодо сплати орендної плати за житло.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є батьком малолітніх дітей та на нього покладено однаковий з  ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей.
Доводи суду першої інстанції не спростовують пояснення та вимоги позивача та не містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано не спростував.
Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утриманіх дітей у розмірі 1300 грн є не обґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру аліментів та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітейв розмірі по 2 250 грн на кожну дитину.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Клименка О.І., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3  25.05.2005 зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін народилися діти: син-  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом встановлено, що сторони відносин на даний час не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до положення статті 182 та 184 СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 01 липня - 2 318 гривень, з 01 грудня - 2 395 гривень.
Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дітьми щодо їх утримання до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей та їх гармонійний розвиток. Визначений судом розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітніх дітей в цій справі.
На час ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні докази про надання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому при визначенні розміру аліментів суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей.
Доводи апелянта про необгрунтованість рішення суд першої інстанції у визначенні розміру стягнення аліментів не заслуговують на увагу, оскільки зазначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не є меншим від мінімального гарантованого розміру на одну дитину відповідного віку. Апелянтом не надано доказів про змогу відповідача надавати аліменти на двох дітей у більшому розмірі, ніж визначив суд.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Клименка Олександра Івановича залишити без задоволення.
Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 січня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський
                                                                               В.Д. Фединяк