ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8571/20  Номер провадження 33/814/100/21	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Івка С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді  Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,-
про притягнення до адміністративної відповідальності , передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень  з позбавленням права керування транспортними засобами  строком на 1 (один) рік.  
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.
Згідно з постановою судді , 13 вересня 2020 року , близько 07 год. 48 хв. в м. Полтаві по вул. В.Андрієвського , 29 , водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9.а ПДР України , керував транспортним засобом «ГАЗ 31105-501» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння , у встановленому законом порядку , проводився із застосування спеціального технічного « Drager» Alcotest 7510 ARLM 0347 , в присутності двох свідків. Результат 0, 34 проміле. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову щодо нього скасувати , а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.
        В обґрунтування апеляції зазначає , що на той час , коли працівники поліції підійшли до нього , він не був водієм , оскільки не керував транспортним засобом. При цьому, судом не взято до уваги показання ОСОБА_2 , який підтвердив , що за кермом був не він. Працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. Він не погодився з результатом огляду та наполягав на огляді в медичному закладі , на що працівники поліції не відреагували. 
       При цьому , апелянт зазначає , що відеозапис є неналежним і недопустимим доказом , оскільки він не є безперервним.
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні особа , яка притягається до адміністративної відповідальності та адвокат апеляційну скаргу підтримала та просили задовольнити з наведених в ній підстав.
Мотиви суду
Заслухавши пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності , адвоката , вивчивши матеріали провадження , дослідивши докази по справі , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
       Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства не дотримався.
       Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа , яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.
       Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
       Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, особа , на яку законом покладено обов`язок складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення."
       Вважаю , що суддя вказаних приписів закону в повній мірі не дотримався.
       Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цілому є обґрунтованими.
       Так визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП суддя послалась на протокол про вчинення адміністративного правопорушення , результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали відеофіксації правопорушення , письмові показання свідків. При цьому суддя критично поставилась до доказів , які спростовують доведеність вини особи.
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на таке.
       Як вбачається із матеріалів провадження огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився 13.09.2020 року о 08-19 годин .
       Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається , що на ньому міститься власноручне пояснення ОСОБА_1 про те , що він із правопорушенням не згоден.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку ( 1103-2008-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, при цьому огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, а результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення вразі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Таким чином, відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного , наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно з Розділом 1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735,зазначено , що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано , що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 7 Розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).
Отже отримавши від водія незгоду із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння , поліцейські мали б доправити ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу.
Апеляційний суд не погоджується в цьому питанні із висновком судді щодо того , що матеріалами відеофіксації не підтверджується незгода ОСОБА_1 із результатами огляду і в протоколі про це не зазначено.
По-перше в протоколі дослівно зазначено: « з порушенням не згоден». Тлумачити вказаний напис якимось іншим чином крім незгоди водія із результатами огляду вочевидь неможливо.
Крім того , як вбачається із переглянутого відеофайлу фіксації правопорушення , фіксація подій відбувається не весь період з моменту зупинки транспортного засобу до завершення процедури оформлення , що також ставить під сумнів висновок судді.
Звертає увагу апеляційний суд і на таке.
В матеріалах провадження міститься висновок за результатами медичного огляду з метою встановлення факти вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 13.09.2020 року , тобто дати правопорушення.
Згідно вказаного висновку ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. При цьому , варто звернути увагу , що огляд проводився о 09-45 годин , тобто через півтори години після огляду на місці події (08-19 годин), що свідчить про помилковість висновку судді про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння в момент проведення огляду.
Посилання судді на те , що у висновку не зазначено яке дослідження проводилось, є непереконливими.
Не впливають на висновок апеляційного суду також і письмові показання свідків , що містяться в матеріалах провадження. По перше вказані показання стосуються лише факту проведення огляду на місці. Вони жодним чином не висвітлюють будь-яких інших питань.
Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Недоведеність винуватості особи в даному випадку охоплююється такою підставою для закриття як відсутність складу адміністративного правопорушення , оскільки інших підстав зазначена норма (п.1 ст.247), не містить.
В даному випадку , аналізуючи докази , які маються в матеріалах справи , вважаю , що посадовими особами , які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи поза розумним сумнівом.
За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити;
       Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати;
       Провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із недоведеністю винуватості;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин