ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
20 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 9901/754/18
Провадження № 11-1098заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,
за участю: 
секретаря судового засідання Яроша Д. В.,
представника позивача - Кравця Р. Ю. 
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року (у складі колегії суддів Кравчука В. М., Єзерова А. А., Коваленко Н. В., Стародуба О. П., Чиркіна  С. М.),
 
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі ? ВККС, Комісія), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог  просив:
? визнати протиправними дії членів колегії ВККС, допущені 23 липня 2018 року, що полягали в незаконному та безпідставному визнанні ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді судді, під час співбесіди в ході проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Господарського суду Одеської області;
? скасувати рішення ВККС від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18;
? зобов`язати ВККС вирішити питання щодо відповідності ОСОБА_1 займаній посаді судді Господарського суду Одеської області з дотриманням принципів верховенства права, відкритості та прозорості.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає, що ВККС при прийнятті оскаржуваного рішення від 23 липня 2018 року діяла протиправно, упереджено та невмотивовано, що зумовило прийняття рішення, яке суперечить  пункту 4 частини третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зокрема, позивач зазначає, що незрозумілим є те, яка кількість балів відповідає тому чи іншому критерію особистої, соціальної компетенції, професійної етики та доброчесності. За наявності конкретної кількості балів по чотирьох критеріях за тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей ВККС не виставляє загальної оцінки по цьому тестуванню, а в рішенні визначає загальну кількість балів за критеріями професійної етики та доброчесності з урахуванням невідомої кількості балів по критеріях ? «інші показники». Відсутність балів по кожному з критеріїв, у тому числі за невідомими критеріями «інші показники»,  та відсутність аргументації щодо виставлених балів свідчать про те, що рішення не може вважатись мотивованим. Також під час співбесіди позивачу, на його думку, були задані дискримінаційні питання, що ґрунтувались на документах, які були відсутні в суддівському досьє, при цьому була оголошена недостовірна інформація щодо наявності нерухомого та рухомого майна і про участь в дорожньо-транспортній пригоді. А також були задані питання, які позивач вважає втручанням у його особисте життя.
Позивач не погодився з тим, що за результатом кваліфікаційного оцінювання він набрав 653 бали. Зазначив, що оскаржуване рішення ВККС не містить посилань на визначені законом підстави та мотиви його ухвалення та вважає безпідставним висновок ВККС щодо його невідповідності займаній посаді.
3. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
4. Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 як представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з тих підстав, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції відсутні мотиви стосовно арґументів позивача про визнання протиправними дій ВККС щодо здійснення оцінювання позивача, а також відсутності перевірки судом правильності арифметичного підрахунку балів за показниками та критеріями, що, на його думку, не відповідає вимогам правової визначеності, оскільки необмежена дискреція ВККС є свавіллям. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення ? про задоволення позовних вимог.
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 жовтня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кравця Р. Ю. як представника ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року.
6. Ухвалою від 23 жовтня 2019 року Велика Палата Верховного Суду призначила розгляд цієї справи в судовому засіданні.
7. 06 листопада 2019 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява Кравця Р. Ю. як представника ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, якою з урахуванням клопотання про долучення до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу доказів, яке надійшло до Великої Палати Верховного Суду 11  листопада 2019 року, просить включити до складу судових витрат ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу та стягнути їх за рахунок бюджетних асигнувань ВККС у розмірі 13 150 гривень.
8. 15 листопада 2019 року до Великої Палати Верховного Суду надійшов відзив Комісії, у якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року - без змін.
9. 27 грудня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від Кравця Р. Ю. як представника ОСОБА_1 надійшли заяви про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т. О., Антонюк Н. О., Бакуліної  С.  В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної  Ж. М., Золотнікова  О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко  Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік  О.  М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г. від участі в розгляді справи №  9901/754/18.
10. Ухвалою від 13 січня 2020 року Велика Палата Верховного Суду відмовила в задоволенні заяв Кравця Р. Ю. як представника ОСОБА_1 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т. О., Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими  Д.  А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва  В. С., Лобойка  Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач  Л.  І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г. від участі у розгляді справи № 9901/754/18. 
11. 27 січня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду від Кравця Р. Ю. як представника ОСОБА_1 надійшли заяви про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т. О. та Гриціва М. І.
12. Ухвалою від 04 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду відмовила в задоволенні зазначених заяв. 
Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин
13. Указом Президента України від 18 травня 2012 року №336/2012 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Господарського суду Одеської області строком на п`ять років.
14. Відповідно до наказу Господарського суду Одеської області від 30 травня 2012 року № 15-к ОСОБА_1 зараховано до штату Господарського суду Одеської області на посаду судді з 30 травня 2012 року.
15. Рішенням ВККС від 01 лютого 2018 року № 8/зп-15 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.
16. Рішенням ВККС від 02 березня 2018 року № 33/зп-18 встановлено черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання: перший етап ? складення іспиту, другий етап - дослідження досьє та проведення співбесіди. Згідно з додатком 1 ОСОБА_1 включений до списку суддів, стосовно яких рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року призначено проведення кваліфікаційного оцінювання.
17. 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 склав іспит, набравши за результатами анонімного письмового тестування 85,5 балів, а за виконання практичного завдання ? 65,5 балів.
18. Рішенням ВККС від 25 травня 2018 року №118/зп-18 призначено тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді.
19. За результатами проходження ОСОБА_1 співбесіди з психологом було складено висновок про підсумки тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, згідно з яким його рівень особистої компетенції - «високий», рівень соціальної компетентності - «дуже високий», рівень професійної етики - «високий», рівень доброчесності - «високий».
20. Рішенням ВККС від 11 липня 2018 року № 166/зп-18 ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
21. 23 липня 2018 року ВККС у складі колегії Макарчука М. А., Весельської Т. Ф., Лукаша Т. В. було проведено співбесіду із суддею ОСОБА_1 , за результатами якої було прийнято рішення від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18.
22. У рішенні зазначено, що за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної) ОСОБА_1 отримав 350 балів.
23. При цьому відповідність критерію професійної компетентності оцінено за результатами іспиту, дослідження інформації, що міститься вдосьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1?5 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03листопада 2016 року № 143/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 16 лютого 2018 року№ 22/зп-18) (далі ? Положення).
24. Відповідність критеріям особистої та соціальної компетентності оцінено за результатами тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, що міститься в досьє, та співбесіди, відповідно до пунктів 6?7 глави 2 розділу ІІ Положення.
25. За критерієм професійної етики, оціненим за результатами тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, що міститься в досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктом 8 глави 2 розділу ІІ Положення, суддя отримав 161 бал.
26. За критерієм доброчесності, оціненим за результатами тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, що міститься в досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу ІІ Положення, суддя набрав 142 бали.
27. Отже, за результатами кваліфікаційного оцінювання суддя ОСОБА_1 з можливих 1000 балів набрав 653 бали, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.
28. На підставі вищезазначеного Комісія визнала суддю Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді та рекомендувала Вищій раді правосуддя (далі ? ВРП) розглянути питання про звільнення його з посади судді.
29. Вважаючи рішення ВККС від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Оцінка суду першої інстанції
30. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що оскаржуване рішення Комісії від 23  липня 2018 року № 1286/ко-18 відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України), прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, є обґрунтованим та пропорційним.
У спірному рішенні ВККС наведені підстави та мотиви його прийняття, а саме не набрання суддею необхідної кількості балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв ? особистої компетентності, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
31. При цьому суд першої інстанції зауважив, що оскільки набрана позивачем кількість балів є меншою за 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв, то висновок ВККС про невідповідність судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 займаній посаді є таким, що відповідає вимогам закону.
32. Водночас, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо обговорення під час співбесіди матеріалів, що не включені до суддівського досьє, зокрема, звернення ОСОБА_3 (колишньої дружини позивача), суд звертає увагу на те, що в цьому зверненні йдеться про нібито недекларування позивачем майна, зареєстрованого на ім`я його сина. Відомості щодо декларування майна є частиною суддівського досьє і повинні досліджуватися під час співбесіди. Відтак Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що оголошення під час співбесіди заяви ОСОБА_3 не розширило коло питань, що мали з`ясовуватися під час співбесіди, а отже й не порушило прав судді, що проходив кваліфікаційне оцінювання.  
33. Оцінюючи доводи позивача щодо упередженості членів Комісії, суд звернув увагу на те, що окремі мовні звороти та зауваження могли викликати у позивача негативні враження. Проте характер співбесіди в цілому не дає підстав вважати, що члени Комісії були упередженими до позивача. У разі ж недостатності часу для відповіді на питання, з якими були певні труднощі, зокрема, щодо майна суддя міг клопотати про оголошення перерви у співбесіді. Проте з таким клопотанням позивач до Комісії не звертався. Сама ж Комісія не зобов`язана виявляти ініціативу щодо витребування певних документів, що пояснюють обставини, виявлені під час співбесіди. З огляду на це суд відхилив як необґрунтовані посилання позивача на упередженість членів Комісії, які проводили співбесіду.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
34. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року скаржник зазначає, що воно прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
35. Скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку про вмотивованість рішення ВККС від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18.
Зокрема, зауважує, що вказане рішення ВККС, окрім посилання на визначені законом підстави проведення кваліфікаційного оцінювання суддів загалом, а також відомостей про суму балів, які позивач набрав за кожним з критеріїв із зазначенням засобів встановлення показників відповідності цим критеріям, не містить жодних мотивів, за яких відповідач дійшов висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді. Мотивувальна частина оскаржуваного рішення ВККС фактично зводиться до констатації відповідачем балів, набраних позивачем за критеріями кваліфікаційного оцінювання, без наведення обґрунтування їх розмірів чи причин виставлення.
Позиція ВККС щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .
36. У відзиві ВККС зазначила, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає рішення суду Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду законним та обґрунтованим, а вимоги скаржника щодо його скасування безпідставними.
37. Вважає, що суд першої інстанції, оцінивши  обставини справи та дослідивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування рішення Комісії від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18 щодо визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді судді Господарського суду Одеської області.
38. Крім того, Комісія зауважує, що її повноваження стосовно кваліфікаційного оцінювання є дискреційними та належить до виключної компетенції ВККС, як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України.
Оцінка спірних правовідносин та висновків суду, рішення якого переглядається 
39. Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляційній скарзі й у відзиві на неї, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Щодо розгляду справи без участі представника відповідача
40. Під час судових засідань Великої Палати Верховного Суду представником позивача неодноразово були заявлені клопотання щодо неможливості розгляду цієї справи за відсутності представника ВККС та відкладення її розгляду.
41. Водночас Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд цієї справи без участі представника відповідача з огляду на таке.
42. Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи.
43. Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
44. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів державної влади, а також важливість предмета спору для заявників (рішення від 06 лютого 2020 року у справі «Закутній проти України», параграф 7).
45. Застосовуючи критерії, виокремлені в прецедентній практиці ЄСПЛ, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неодноразово ухвалювала рішення у справах, де позивачі перебували в аналогічних або відносно схожих ситуаціях (постанови від 26 лютого 2020 року у справі № 9901/637/18, від 29 квітня 2019 року у справі № 9901/831/18, від 06 травня 2020 року у справі № П/9901/697/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/810/18, від 16 грудня 2020 року у справі № 9901/604/18), і на теперішній час така практика є сталою.
46. Крім того, представник відповідача брав участь та давав пояснення по суті справи у суді першої інстанції, зокрема, у судових засіданнях 18 жовтня та 22 листопада 2018 року, 24 січня, 22 лютого, 11 квітня, 01 серпня, 08 серпня та 05 вересня 2019 року.
Також 15 листопада 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ВККС надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому відсутнє клопотання щодо участі представника відповідача у судових засіданнях Великої Палати Верховного Суду та надано письмові пояснення щодо суті спору в цій справі. 
47. Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 44 КАС України явка відповідача в судове засідання у справі № 9901/754/18 не визнавалась обов`язковою.
48. З урахуванням зазначеного та положень частини другої статті 313 КАС України Велика Палата Верховного Суду не вважає неявку представника відповідача в судове засідання такою, що перешкоджає розгляду цієї справи по суті.
Щодо суті спору
49. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
50. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
51. Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі ? Закон № 1402-VIII) встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.
52. Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
53. Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.
54. Згідно із частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджується ВККС.
55. На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року затвердила Положення № 143/зп-16, а рішенням від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 ? Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).
56. Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення № 143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.
57. Пунктами 10 та 11 розділу V Положення № 143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.
Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється в разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен з критеріїв бала, більшого за 0.
58. Відповідно до частин другої і третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
59. Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання ? якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
60. Аналіз наведених норм свідчить про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
61. При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.
62. Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП.
63. Тобто вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.
64. Водночас за нормами Закону № 1402-VIII (стаття 88) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, суддя, (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.
65. При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС. 
66. З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.
67. Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема можуть вплинути на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України. 
68. ВРП може ухвалити рішення про відмову в задоволенні подання про звільнення судді з посади. У цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення. 
69. Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП та разом з цим рішенням.
70. Враховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці ЄСПЛ, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
71. З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватись після остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП. 
72. Подібну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 9901/637/18 (провадження № 11-1344заі18).
73. Під час розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду установлено, що рішенням ВРП від 24 вересня 2019 року№ 2544/0/15-19 відмовлено в задоволенні подання ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Одеської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України через невмотивованість рішення Комісії від 23  липня 2018 року№ 1286/ко-18. 
Отже, рішення ВККС від 23 липня 2018 року № 1286/ко-18 втратило своє юридичне значення.
74. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити у широкому розумінні відповідно до змісту частини третьої статті 124 Конституції України, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. 
75. Враховуючи те, що вимога визнати протиправними дії членів колегії ВККС, допущені 23 липня 2018 року, поглинається вимогою скасування оскаржуваного рішення, а вимога зобов`язати Комісію вирішити питання щодо відповідності ОСОБА_1 займаній посаді судді Господарського суду Одеської області з дотриманням принципів верховенства права, відкритості та прозоростіє похідною від неї, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, а саме скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року та закриття провадження в цій справі.
76. Згідно із частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, установлених статтею 238 цього Кодексу.
Висновки щодо розподілу судових витрат
77. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
78. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
79. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
80. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. Зокрема, не здійснюється розгляд наявної в матеріалах справи заяви представника позивача від 04 листопада 2019 року про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача.
Керуючись статтями 243, 250, 310, 315, 319, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05  вересня 2019 року скасувати.
3. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                    В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова
Судді:                                    В. В. Британчук                                           Л. М. Лобойко
Ю. Л. Власов                                                К. М. Пільков
І. В. Григор`єва                                            О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                                   В. В. Пророк
Д. А. Гудима                                                 Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                        О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                              В. М. Сімоненко
О. С. Золотніков                                          І. В. Ткач
Л. Й. Катеринчук                                        С. П. Штелик
Г. Р. Крет