УХВАЛА

28 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/6772/20
адміністративне провадження № К/9901/1072/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської   О.Р.,
суддів - Кашпур   О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року в справі №420/6772/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (місто Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової академії (місто Одеса), у якому просив: 
- визнати протиправними дії щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 23 січня 2019 року;
- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 23 січня 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за періоди: із 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - січня 2008 року; із 01 березня 2018 року по 23 січня 2019 року - березня 2018 року; із урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів У країни №1078 від 17 липня                  2003 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправною бездіяльність Військової академії (місто Одеса) щодо виплати ОСОБА_1 не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 23 січня 2019 року;
- зобов`язано Військову академію (місто Одеса) нарахувати і виплатити                    ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;
- зобов`язано Військову академію (місто Одеса) нарахувати і виплатити                  ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01 березня 2018 року по 23 січня 2019 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову: 
- визнано протиправною бездіяльність Військової академії (місто Одеса)   щодо виплати ОСОБА_1 не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;
- зобов`язано Військову академію (місто Одеса) нарахувати і виплатити                 ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по                      28 лютого 2018 року;  
-  у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
05 січня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року в справі №420/6772/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними дії щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення.
   Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій академії (місто Одеса).
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.
Суд відхиляє такі доводи, оскільки крім загальних посилань на фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, наявності значного суспільного інтересу, мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстав для визначення базових місяців - січня 2008 року та березня 2018 року, для нарахування та виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у   частині першій   цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених   частинами другою   і   третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що підставами касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року (справа №400/3017/19); від 10 вересня            2020 року (справа №200/9297/19-а); від 24 грудня 2019 року (справа №823/59/17); від 30 червня 2020 року (справа №380/2597/20).
Одночасно скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що є взаємовиключними обставинами.
Водночас предметом перегляду в постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року (справа №400/3017/19), від 10 вересня 2020 року (справа №200/9297/19-а) були ухвали про роз`яснення судових рішень. Ухвалою Верховного Суду від 30 червня               2020 року (справа №380/2597/20) відмовлено у відкритті касаційного провадження. Тобто по суті позовних вимог суд касаційної інстанції судові рішення у цих справах не приймав. 
Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 24 грудня 2019 року (справа №823/59/17) слід зазначити, що правовідносини у цій справі не є подібними з огляду на те, що предмет спору пов`язаний із наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, переоцінки доказів у справі, неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанції, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341    КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених   статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення   статті 169   цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи те, що скаржник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не указав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, установлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
За таких обставин відсутні підстави для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від                        03 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від            03 листопада 2020 року в справі №420/6772/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко