26.02.21
22-ц/812/431/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 487/4873/20
Провадження № 22-ц/812/431/21 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі: 
головуючого - Крамаренко Т.В., 
суддів - Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В., 
за участю: позивачки - ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представників відповідачів - Немерцалової С.В. , ОСОБА_8, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді - Бобрової І.В. о 09 - 42 год. в приміщенні того ж суду в частині призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,
в с т а н о в и л а:
31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в якому просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на її користь заборгованість за договором позики від 07 березня 2018 року, у загальному розмірі 377 906,79 доларів США, з яких: 370 000 доларів США - заборгованість за договором позики; 1 581,32 доларів США - три відсотки річних; 6 325,47 доларів США - пеня за прострочення сплати основної заборгованості та судовий збір у розмірі 10 510,00 грн.
Позов мотивовано тим, що 07 березня 2018 року між нею та ОСОБА_3 , в присутності двох свідків, було укладено договір позики. Згідно даного договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 370 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути, в повному розмірі, в строк до 01 липня 2020 року. Місцем виконання договору зазначено АДРЕСА_1 .
Укладення договору позики та передача грошових коштів ОСОБА_3 відбулося в період шлюбу з відповідачкою ОСОБА_5 , яка є його дружиною та повністю обізнана щодо вказаного договору, отже, зазначений договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти, одержані за цим договором, використані теж в інтересах сім`ї. 
Посилаючись на те, що відповідачі є солідарними боржниками за вказаним договором позики, взяті в борг кошти до цього часу не повернуті, позивачка просила про задоволення позову.
Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_3 - адвокат Немерцалова С.В. у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів для визначення особи, яка підписала договір позики від 07 березня 2018 року та давності виготовлення друкованого тексту, а також засобів, які були використані для цього. 
Представник позивача вважав клопотання про проведення експертизи передчасним, оскільки суду були надані докази у вигляді експертних висновків щодо дійсності підпису ОСОБА_3 в спірному договорі позики, які судом не досліджувалися та які не визнавалися такими, що викликають сумніви. У разі задоволення клопотання представника відповідача про призначення експертизи, просив її проведення доручити експертній установі міста Харкова або Дніпра, посилаючись на ймовірну домовленість відповідача з експертами Київського НДІСЕ.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2021 року клопотання адвоката Немерцалової С.В. про призначення експертизи задоволено.
По справі призначено комплексну судову-почеркознавчу та судову-технічну експертизу документів на вирішення експертів поставлені наступні питання:
1. У якій спосіб нанесено підпис у графі «Позичальник» від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 07.03.2018 року?
2. Ким виконано підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року? ОСОБА_3 чи іншою особою?
3. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року під впливом збиваючих факторів (як зовнішніх так і внутрішніх)?
4. Яка послідовність нанесення (що первинно нанесено): печатний текст, потім підпис, - чи навпаки,- в договорі позики від 07.03.2018 року?
5. Чи відповідає дата виконання підпису від імені ОСОБА_3 у графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року, вказаній в документі даті - 07 березня 2018 року?
6. Чи міг бути виконаний підпис у графі «Позичальник» від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 07.03.2018 року - раніше 2016 року?
7. Чи міг бути виконаний підпис у графі «Позикодавець» від імені ОСОБА_1 та підписи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (у відповідних графах) в договорі позики від 07.03.2018 року - пізніше 2019 року?
8. Чи піддавався документ - договір позики від 07.03.2018 року штучному зістаренню?
Проведення експертизи доручено експертам Київського НДІСЕ (адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6) та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 385, 386 КК України. У розпорядження експертів надано оригінал договору позики від 07.03.2018 року на 1 арк., експериментальні зразки почерку ОСОБА_3 на 10 арк. та вільні зразки підпису ОСОБА_3 на 40 арк. Дозвіл експертам на руйнівні методи дослідження не надано. Зобов`язано ОСОБА_1 надати в розпорядження експерта видатковий касовий ордер МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв» від 07.03.2018 року. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_3 . Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення вимог процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду першої інстанції в частині призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала про призначення експертизи є передчасною, оскільки судом експертизу призначено на стадії підготовчого судового засідання та не досліджено надані позивачкою два висновки судових експертиз, судом були відхилені питання, запропоновані позивачкою, судом невірно покладено обов`язок щодо надання експерту оригіналу документу на позивачку - ОСОБА_1 , крім того, не мотивовано відмову щодо проведення експертизи у Дніпропетровському НДІСЕ та або у ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бакаріуса». 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Немерцалова С.В. просила ухвалу суду в частині призначення експертизи та зупинення провадження у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ухвала суду відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що відомості, які відповідач прагне з`ясувати в результаті проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи, стосуються предмета доказування у справі та мають значення для правильного вирішення спору, оскільки встановлення цих обставин потребує спеціальних знань та з урахуванням наведених представником відповідача питань у справі слід призначити вказану експертизу, проведення якої доручити саме експертам Київського НДІСЕ.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та не в повній мірі відповідає вимогам закону з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Аналіз зазначених норм права свідчить, що суд має право для з`ясування обставин, що мають значення у справі і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки чи ремесла, призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснив судам, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань (ч.1 ст. 112 ЦПК України).
При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143-150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 №1950/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав. 
Згідно п. 3.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюста України від 08.10.1998 року № 53/5, у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані, зокрема, обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики від 07 березня 2018 року, у загальному розмірі 377 906,79 доларів США.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника відповідача про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи,оскільки без залучення спеціальних знань неможливо буде встановити обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, факту укладення між сторонами договору позики 07 березня 2018 року та підписання його особисто відповідачем ОСОБА_3 . 
Разом з тим, визначаючи питання, які поставлені на вирішення експертів, судом не в повній мірі враховано Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, щодо почеркознавчої та технічної експертизи документів, а також в ухвалі суду відсутнє мотивування відхилення запропонованих представником позивачки питань, які необхідно поставити на вирішення експертів.
А тому з урахуванням вказаних вище рекомендацій та запропонованих позивачкою та її представником - адвокатом Кобою В.Б. питань, які необхідно поставити перед експертами, колегія вважає за необхідне на вирішення експертів поставити наступні питання. 
1. Яким чином виконаний підпис у графі «Позичальник» від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 07.03.2018 року (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом)?
2. Чи виконаний підпис у графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року ОСОБА_3 чи іншою особою від його імені? 
3. У якій послідовності виконувалось нанесення печатного тексту, підписів в договорі позики від 07.03.2018 року? 
4. Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ, а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виконання підпису?
5. Чи виконаний підпис у графі «Позикодавець» від імені ОСОБА_1 та підписи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (у відповідних графах) у договорі позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ, а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виконання підписів?
6. Чи піддавався документ - договір позики від 07.03.2018 року штучному зістаренню?
7. Чи виготовлено договір позики від 07.03.2018 року або його окремі реквізити (підписи, печатний текст, рукописний текст) шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?
8. Чи виготовлено текст договору позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ, а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виготовлення?
Посилання на те, що судом не було відібрано експериментальні зразки підпису свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають значення для вирішення поставленого питання перед експертами щодо встановлення часу виконання підписів, а не ідентифікація виконавців підпису. 
За положеннями статті 107 ЦПК України матеріли, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд, з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи. 
Зобов`язавши позивачку ОСОБА_1 надати в розпорядження експерта видатковий касовий ордер МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв» від 07.03.2018 року» судом не враховано вказані вище положення ст. 107 ЦПК України, у зв`язку з чим суд дійшов невірного висновку про покладення обов`язку щодо надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи на позивачку.
За таких обставин, ухвала суду на підставі п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України в частині призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи підлягає зміні в частині питань, які поставлені на вирішення експертів та виключення з резолютивної частини абзацу наступного змісту: «Зобов`язати ОСОБА_1 надати в розпорядження експерта видатковий касовий ордер МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв» від 07.03.2018 року».
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про призначення експертизи є передчасною, не заслуговують на увагу, оскільки саме у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженням щодо призначення експертизи відповідно до положень ст. 197 ЦПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність в матеріалах справи двох висновків експертнів, які не були досліджені судом та не визнанні такими, що викликають сумніви, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу, а крім того, судом вірно зазначено про те, що висновки експертних досліджень в порушення Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 були зроблені без дослідження експериментальних зразків підпису ОСОБА_3 . 
Також не можуть бути прийняті до уваги доводи про те, що судом не відбиралися експериментальні зразки почерку про які помилково зазначено в оскаржуваній ухвалі, оскільки вказане питання можливо вирішити процесуальним шляхом згідно ст. 269 ЦПК України. 
Що стосується заперечень щодо визначення судом для проведення експертизи експертної установи - Київського НДІСЕ, а не Дніпропетровського НДІСЕ або ННЦ «Іститут судових експертиз ім. Заслуж. Проф. М.С. Бокаріуса» то колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки у вказаній експертній установі наявне усе технічне устаткування для проведення даної експертизи (дослідження всіх питань), що вбачається з відповідей Міністерства юстиції України та самої експертної установи.
Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду в частині призначення експертизи з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 379, 381 ЦПК України, колегія суддів, 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2021 року в частині призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи змінити в частині питань, які поставлені на вирішення експертів. 
На вирішення експертів поставити наступні питання:
1. Яким чином виконаний підпис у графі «Позичальник» від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 07.03.2018 року (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом)?
2. Чи виконаний підпис у графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року ОСОБА_3 чи іншою особою від його імені? 
3. У якій послідовності виконувалось нанесення печатного тексту, підписів в договорі позики від 07.03.2018 року? 
4. Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Позичальник» в договорі позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ, а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виконання підпису?
5. Чи виконаний підпис у графі «Позикодавець» від імені ОСОБА_1 та підписи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (у відповідних графах) у договорі позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ, а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виконання підписів?
6. Чи піддавався документ - договір позики від 07.03.2018 року штучному зістаренню?
7. Чи виготовлено договір позики від 07.03.2018 року або його окремі реквізити (підписи, печатний текст, рукописний текст) шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?
8. Чи виготовлено текст договору позики від 07.03.2018 року в той час, яким датований документ , а у разі неспівпадання, встановити фактичний час виготовлення?
Виключити з резолютивної частини абзац наступного змісту: «Зобов`язати ОСОБА_1 надати в розпорядження експерта видатковий касовий ордер МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв» від 07.03.2018 року».
В решті ухвалу суду в частині призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи залишити без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.М. Базовкіна 

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 02 березня 2021 року.