УХВАЛА

23 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 480/1607/20
адміністративне провадження № К/9901/4020/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі №480/1607/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,  Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина   НОМЕР_2 )  про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
05 лютого 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (відправлено засобами поштового зв`язку 03.02.2021).
Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 та Війського - медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправлені командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 31.01.2020 № 16-РС в частині звільнення з військової служби командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 .
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 06.02.2020 №32, в частині виключення командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
- поновити прапорщика ОСОБА_1 на військовій службі на посаді командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.02.2020 до дня фактичного поновлення на роботі, виходячи з середньоденного грошового забезпечення - 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 61 копійки;
- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не наданні медичної допомоги командиру відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 під час його лікування в період з 21.01.2020 по 04.02.2020;
- визнати протиправною  бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Північного  регіону (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправлені командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 на обстеження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, яка полягає у ненаправлені командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України направити ОСОБА_1 на обстеження військово-лікарською комісією.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року по справі № 480/1607/20 було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 31.01.2020 № 16-РС в частині звільнення з військової служби командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 06.02.2020 №32, в частині виключення командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Поновлено прапорщика ОСОБА_1 на військовій службі на посаді командира відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.02.2020 по 29.12.2020 у розмірі 128 379 (сто двадцять вісім тисяч триста сімдесят дев`ять) грн. 69 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, а також фактично виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 по справі № 480/1607/20 залишено без змін. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є, зокрема, поновлення прапорщика ОСОБА_1 на військовій службі.
Отже, позивач є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції відніс цю справу до справ незначної складності та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
При цьому, Суд зазначає, що відсутні підстави, за яких цю справу не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності та розглянуті судом за правилами спрощеного провадження, відповідач зазначає, що касаційна скарга касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 
Твердження заявника касаційної скарги, що справа має виняткове значення для відповідача, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості в результатах розгляду саме цієї справи.
Наведені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи, зводяться до наведення окремих цитат з оскаржуваних постанов, переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, відповідач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі – ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі “Азюковська проти України” (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі №480/1607/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,  Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина   НОМЕР_2 )  про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    Н.В. Шевцова