Ухвала
іменем України 
22 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 688/3692/16-к
Провадження № 51-3805 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2020  року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 8 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч.  1 ч. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 жовтня 2006 року у виді одного року п`яти місяців чотирнадцяти днів визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. 
Цим же вироком засуджено також ОСОБА_5 . 
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційній скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 – без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 3 вересня 2019 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без задоволення. Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 змінено в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України в частині визначення початку строку відбування покарання та зарахування у строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення. В решті судові рішення залишені без змін.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2020 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року залишено без задоволення.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 8 грудня 2020 року ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 1 червня 2020 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду від 5 травня 2017 року залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 – без задоволення.
У касаційній скарзі, в частині оскарження засудженим ОСОБА_4 ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2020 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 8 грудня 2020 року, засуджений просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Скаржник вважає наведені судові рішення незаконними та необґрунтованими, зазначає, що вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року було винесено неповноважним, незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_9 , яка входила до складу колегії суддів під час розгляду кримінального провадження щодо нього, не склала присягу судді, а тому не має права здійснювати правосуддя в державі Україна. Зазначене підтверджується листом з місцевого суду, відповідно до якого суддя ОСОБА_9 склала присягу судді ще у 1990 році у Радянському Союзі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалупро відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Системне тлумачення глави 34 КПК у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
До того ж, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:
– штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується виро»;
– скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
– інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали.
Відповідно до вищезазначеного, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2020 року залишено без задоволення. 
Своє рішення суд першої інстанції аргументував тим, що правовий статус суддів на час розгляду справи судом щодо ОСОБА_4 визначався Законом України «Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, з наступними змінами, відповідно до якого судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Відповідно до ст. 52 зазначеного Закону, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Крім того, як зазначено у судовому рішенні, відповідно до довідки Шепетівського міськрайонного суду від 1 квітня 2020 року № 5/26/2020 за даними, наявними в особовій справі судді відомостей, суддя ОСОБА_9 склала присягу 4 травня 1990  року. Відповідно ж до ст. 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12  вересня 1991 року № 1543, органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції(Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України. Отже, після проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та прийняття Конституції України1996 року суддя ОСОБА_9 не втратила правового статусу судді. 27 березня 2004 року згідно з Указом Президента України №358/04 від 23 березня 2004 року ОСОБА_9 переведена на посаду судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.
Суддя ОСОБА_9 призначена на посаду судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», займає штатну суддівську посаду та здійснює правосуддя на професійній основі, а тому визначений автоматизованою системою документообігу суду колегіальний склад суду за участі судді ОСОБА_9 для розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , відповідає вимогам ст.  6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обставин на підтвердження доводів засудженого, які би згідно з ч. 2 ст. 459 КПКУкраїни можна було визнати нововиявленими, зазначивши при цьому, що вказана засудженим ОСОБА_4 обставина про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленою, оскільки була відома на час розгляду справи.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду з посиланням на ст. 459 КПК України обґрунтовано погодилася з висновком місцевого суду, вказавши, що зазначені засудженим ОСОБА_4 у заяві обставини відповідно до положень ч. 2 ст. 459 КПК України не є нововиявленими.
Поряд з тим, апеляційний суд надав мотивовану відповідь й на інші доводи засудженого, зазначені у його апеляційній скарзі, які стосуються застосування норм, передбачених ст. 76 КПК України, та порушення процесуальних прав учасників судового провадження, яке, на його думку, допустив суд, оскільки не викликав у судове засідання іншого засудженого по цьому провадженні – ОСОБА_5 .
Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що засудженим ОСОБА_4 не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність судових рішень, що належить переглянути. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 12 Перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996  року судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п.  2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 8 грудня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                        ОСОБА_3