Номер провадження: 22-ц/813/2491/21 
Номер справи місцевого суду: 947/2842/20
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/2842/20
Провадження номер: 22-ц/813/2491/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Гавриленко М.А.,

учасники справи: 
позивач – Одеська міська рада, 
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Одеської міської ради на ухвалу Київського районного суду міста Одеси постановлену у складі судді Гниличенко М.В. 23 вересня 2020 року, про залишення позову без розгляду, 

встановив:
2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11.02.2020 року Одеська міська рада звернулась до суду із позовом, в якому просить: 1) визнати спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , відумерлою; 2) визнати за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради, право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 ; 3) стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі – 2 102,00 грн..
Позовні вимоги Одеської міської ради обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що 06.02.2017 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №1564 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_3 , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2017 року, справа №2-6933/2007 р., та 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_4 , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О..
У вищевказаній частині квартири спільного заселення АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав один.
Територіальна громада м. Одеси є універсальним спадкоємцем відумерлого майна, яке на час відкриття спадщини знаходилось на території м. Одеси. При цьому, на Одеську міську раду законодавством покладено обов`язок визнання у судовому порядку цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав, передбачених ст. 1277 ЦК України. Крім того, оскільки відповідачі не визнають право Одеської міської ради на спадкове майно, остання змушена звернутися з вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно (а. с. 1 - 4).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.09.2020 року позовну заяву Одеської міської ради залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Зобов`язано позивача надати у підготовче судове засідання звіт /висновок/ про оцінку наступних об`єктів нерухомого майна: - 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 36,2 кв. м., житловою - 21,6 кв. м., та на 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , загальною площею - 78,3 кв. м., житловою - 50,5 кв. м., та оригінал квитанції про сплату судового збору, виходячи з дійсної вартості вказаних об`єктів. Запропоновано позивачу надати у підготовчому судовому засіданні інформацію зі Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину щодо об`єктів нерухомого майна. 
Позивачем була заявлена ціна позову у розмірі – 100 000,00 грн., проте невідомо з яких міркувань та доказів виходив позивач при визначенні даної ціни позову, яка була визначена на власний розсуд позивачем, тому суд не може встановити виключну підсудність, оскільки вартість спірних об`єктів нерухомості не відома, позивач не використав можливості звернення з запитами до КП «БТІ» Одеської міської ради про надання копії технічної документації на спірні об`єкти, зазначення їх інвентаризаційної вартості на час розгляду справи у суді, з метою ідентифікувати об`єкти нерухомості та взагалі встановити чи існує частина вищевказаного житлового будинку чи його знесено. Також, позивач не звертався до суду із заявою про призначення експертизи з метою надання оцінки спірних об`єктів, чи проведення оцінки фізичними особами-підприємцями для надання звіту про оцінку майна.
В передбачені судом строки позивачем не було надано вказаних доказів без поважних причин, а суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. На підставі вказаних обставин позовну заяву залишено без розгляду (а. с. 89 - 91).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Представник Поповська І.П., яка діє в інтересах Одеської міської ради, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт вказує, що: 1) при відкритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, якою не має законного права витребувати у позивача будь-які докази та/або зобов`язувати позивача здійснювати будь-які дії та/або надати суду будь-які документи, у тому числі документи про оцінку спірного нерухомого майна, яке може бути визнано судом відумерлою спадщиною, які у позивача відсутні; 2) судом першої інстанції не було враховано поважності причин не подання суду звітів/висновків/ про оцінку вартості спірного нерухомого майна. Оскільки поважність причин полягає у тому, що такі звіти/ висновки/ у ОМР відсутні, а здійснити оцінку вартості частини будинку та частини квартири позивачем не представляється можливим, оскільки позивач не має законного доступу до вказаних приміщень, які є відумерлим нерухомим майном і які незаконно зайняті невідомими особами. 
Посилаючись на вказані обставини апелянт зазначає, що судом порушено право Одеської міської ради на звернення до суду (а. с. 94 - 99).

Узагальнені доводи відповідачів в апеляційному суді

Відповідачі не скористались правом на подачу відзиву, пояснень або заперечень на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга надійшла до суду першої інстанції в жовтні 2020 року. Справу було передано до апеляційного суду для її розгляду.
Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року відкрито апеляційне провадження (а. с. 112 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін на 10.12.2021 року в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 113).
10.12.2020 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду від представника Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника апелянта. Представник вимоги апеляційної скарги підтримав просив їх задовольнити.
10.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 21.01.2021 року на 14:30 год. у зв`язку з перебуванням судді Заїкіна А.П. у відпустці відповідно до довідки №396д (а. с. 124 - 125).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань  техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».
Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.
Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».
 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Одеської міської ради не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

11.02.2020 року Одеська міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить визнати спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , відумерлою; визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 ; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а. с. 1-4).
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.02.2020 року позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на нерухоме майно було залишено без руху, та зазначено, що при вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі з дотриманням правил підсудності необхідно визначити вартість об`єктів нерухомості, оскільки відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України – якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (а. с. 9-11).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року вищезазначену позовну заяву Одеської міської ради визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Одеською міською радою належним чином не усунуто недоліки позовної заяви. На виконання ухвали суду Одеською міською радою були надані відомості щодо дати народження лише одного відповідача – ОСОБА_1 і не надано відомості про дату народження іншого відповідача – ОСОБА_2 .. Не надано засвідчені належним чином надані до суду копії письмових доказів. Не виконано вимогу суду щодо здійснення оцінки вартості майна вищевказаних об`єктів нерухомості на час розгляду справи. З огляду на те, що позовна заява містить ціну позову, проте відсутній звіт про оцінку майна, що унеможливлює суд визначити ціну позову, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору та встановлення його точного розміру, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, суд не має можливості встановити виключну підсудність, оскільки позивач просить визнати за ним право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , оскільки вартість вказаних об`єктів нерухомості суду не відома. Враховуючи вищевказане, суд вважав, що позивач не виконав вимоги суду у повному обсязі та не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 18.02.2020 року (а. с. 31 – 32).
Вказану ухвалу суду Одеською міською радою було оскаржено в апеляційному порядку, Постановою Одеського апеляційного суду від 23.06.2020 року апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02.03.2020 року про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, починаючи зі стадії відкриття провадження у справі.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо повернення позовної заяви, оскільки підстав для її повернення у суду першої інстанції відсутні. Апеляційним судом вказано, що діюче процесуальне законодавство надає суду першої інстанції повноваження визначити остаточний розмір судового збору під час розгляду справи. крім цього, суд першої інстанції не позбавлений можливості на стадії підготовчого судового засідання з`ясувати питання щодо дійсної вартості спірних об`єктів нерухомості і відповідно до встановлених обставин вирішити питання щодо підсудності справи. Також апеляційним судом звернено увагу позивача на необхідність добросовісного виконання своїх процесуальних прав та обов`язків з доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог (ст.ст.12,81 ЦПК України). Звернуто увагу позивача на наслідки, передбачені п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, у випадку не подання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору (а. с. 69 - 74).
Під час продовження розгляду справи ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року зобов`язано позивача надати у підготовче судове засідання інформацію із Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину щодо об`єктів нерухомого майна та звіт /висновок/ про оцінку наступних об`єктів нерухомого майна: 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 36,2 кв.м., житловою 21,6 кв.м., та на 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , загальною площею 78,3 кв.м., житловою 50,5 кв.м. та оригінал квитанції про сплату судового збору, виходячи з дійсної вартості вказаних об`єктів. Звернуто увагу позивача на наслідки, передбачені п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, у випадку не подання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору та оплати належного судового збору в дохід держави (а. с. 78 - 82).
Вказану ухвалу позивач отримав шляхом доставки рекомендованим листом 24.07.2020 року (а. с. 84). Однак, у визначений строк витребувані докази суду не надав. Причину невиконання ухвали Київського районного суду від 17.07.2020 року позивач не повідомив, тобто не виконав її без поважних причин, хоча копію ухвали завчасно було надіслано позивачу.
Представник позивача Одеської міської ради Завальнюк В.А. – до судового засідання 23.09.2020 року з`явилась, надала суду пояснення, з яких вбачається, що у позивача не має можливості здійснити оцінку спірних об`єктів, немає доступу до об`єктів, в КП "БТІ" Одеської міської ради для проведення інвентаризаційної оцінки вони не звертались, визначили ціну позову в – 100 000 грн. на власний розсуд. Також, представником позивача було пояснено, що до позовної заяви раніше було надано копії інформаційних довідок зі Спадкового реєстру.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року позовну заяву залишено без розгляду (а. с. 88 - 91).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач без поважних причин на надав витребувані судом докази, необхідні для вирішення справи.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 24.07.2020 року щодо надання витребуваних доказів у визначені судом строки, які не було надано та не повідомлено суд про причини їх неподання і не обґрунтовано мотиви їх неподання. Позивачу було роз`яснено про наслідки, передбачені п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, у випадку не подання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору та оплати належного судового збору в дохід держави.
Суд першої інстанції неодноразово звертав увагу позивача, що оцінка вартості майна необхідна суду для визначення підсудності справи та розгляду справи повноважним судом. 
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено  ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.
Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а, відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для  доведеності переконливості  перед судом його аргументів.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується  з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Статтею 189 ЦПК України передбачено, що завданням підготовчого провадження є, зокрема визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Таким чином, судом першої інстанції вчинені всі необхідні дії для з`ясування питання щодо дійсної вартості спірних об`єктів нерухомості. Однак позивачем вказані дані не було надано.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Отже, твердження апелянта щодо незаконності витребування доказів та неврахування судом поважності причин неподання їх суду не підтверджені матеріалами справи, оскільки суд першої інстанції неодноразово звертав увагу позивача на необхідність надання вказаних доказів з метою визначення підсудності вказаної справи. З клопотанням про призначення експертизи з метою надання оцінки спірних об`єктів позивач до суду не звертався.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для залишення позову без розгляду є неспроможними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції' визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами, передбаченими пунктом 1 частини 1 статті 374, статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Одеської міської ради у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу. 

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390, ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради – залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року про залишення позову без розгляду – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2021 року

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе