Справа № 991/642/21
Провадження №11-сс/991/176/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року                                                                         м. Київ 

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого                                      ОСОБА_2 ,
суддів                                                     ОСОБА_3 , 
                                                ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 , 
за участю:
особи, що подала апеляційну скаргу – ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.02.2021, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від17.02.2021 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою останнього.
Слідчим суддею встановлені наступні обставини.
Так, 25.01.2021, 26.02.2021 та 27.01.2021 ОСОБА_6 засобами електронного зв`язку направив на адресу НАБУ заяви № 876 від 27.01.2021, від 26.01.2021 та № 876-й від 25.01.2021 про вчинення суддями Шевченківського районного суду міста Києва, прокурорами прокуратури міста Києва, посадовими особами Державного бюро розслідувань та посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375, ст. 111, ч. 2 ст. 256 КК України. 27.01.2021 в приймальній НАБУ ОСОБА_6 подав вищевказані заяви та їх зареєстрували за вх. № С-1128. Проте, ОСОБА_6 стверджував, що станом на 01.02.2021 відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення за його заявами не внесені та досудове розслідування не розпочато.
Не оцінюючи обґрунтованість заяв ОСОБА_6 на предмет наявності ознак складу злочину, слідчий суддя вважав, що в них відсутні відомості, які б свідчили або могли свідчити про вчинене кримінальне правопорушення. А тому не вбачав підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .
Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.02.2021, ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, у якій останній ставив вимоги щодо скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.02.2021; визнання незаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ; зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести відомості за його заявою № 876 від 25.01.2021, 26.02.2021 та 27.01.2021 відповідно до вимог ст. 214 КПК України; зобов`язання надати витяг з ЄРДР, пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, і постанову про призначення групи прокурорів.
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначено наступне.
Так, слідчий суддя вбачав у його заявах ознаки злочинів, передбачених КК України, проте не задовільнив його скаргу. 
У НАБУ є обов`язок вносити усі відомості до ЄРДР за заявами про злочини, які до них надходять, і у кваліфікації, висловленій заявником.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 свою апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні. Пояснення надав аналогічні її змісту. Наголосив, що слідчий суддя Вищого антикорупційного суду мав прийняти рішення, аналогічне із тим, яке постановив слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021.
У повноважена особа НАБУ у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд здійснено за відсутності особи, бездіяльність якої оскаржувалася.

Мотиви суду
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Суд апеляційної інстанції під час здійснення перегляду ухвал суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України має встановити їх відповідність законності, обґрунтованості і вмотивованості (ч. 1 ст. 370 КПК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.
Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у п. 4, 5 ч. 1 Глави 2 Розділу І Наказу Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 28 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» (далі - Наказ).
Крім того, ч. 2 Глави 1 Розділу ІІ Наказу закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
       Суспільна небезпечність є основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень або діянь, які не містять будь-якої суспільної небезпечності.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З аналізу вищенаведених положень кримінального процесуального законодавства колегія суддів вбачає, що у разі не наведення заявником у заяві чи повідомленні про вчинення злочину об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину, тобто - суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, таке повідомлення не може бути зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Норми чинного процесуального законодавства закріплюють обов`язок здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви про вчинення злочину.
Основним критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
       У заявах про вчинення злочину від 25.01.2021, 26.02.2021 та 27.01.2021 (а.с. 2-3), які ОСОБА_6 засобами електронного зв`язку направив на адресу НАБУ, останнім не наведено відомостей, що можливо сприйняти як об`єктивні дані, що свідчать про реальну наявність підстав вважати, що було вчинено кримінально-каране діяння, передбачене чинними нормами КК України.
       Більше того – у заяві від 25.01.2021, повторно 26.01.2021 ОСОБА_6 повідомляє про злочини, які наче б то будуть вчинені 27.01.2021 (а.с.3). 
       Оскільки зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, які б могли свідчити про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України, Суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя прийшов цілком вірних висновків щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Окремо Суд зазначає про те, що посилання ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021, є неприйнятними. Звернення ОСОБА_6 щодо оскарження однієї і тієї ж бездіяльності у порядку ст. 303 КПК України і до Печерського районного суду м. Києва, і до Вищого антикорупційного суду свідчить про зловживання останнім своїм правом на звернення до суду. Крім того, вищевказана ухвала слідчого судді Печерського суду м. Києва не була предметом дослідження слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів–

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення. 
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.02.2021 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                          ОСОБА_2 

Судді:                                          ОСОБА_3 

                                                                        ОСОБА_4