ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3785/20
Головуючий у першій інстанції - Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/281/21

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                       Губар В.С., Шарапової О.Л.,
за участі секретаря    Бивалькевич Т.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Вертіївська сільська рада,
третя особа - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 27.11.2020, м. Ніжин,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до Вертіївської сільської ради, в якому просила визначити їй додатковий 3-місячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_3 - її матері відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті мати залишила заповіт, складений 26.12.2000, яким все своє майно заповідала своїм дочкам: третій особі ОСОБА_2 та позивачеві ОСОБА_1 . Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті матері нема. На день смерті ОСОБА_3 постійно проживала одна та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На протязі 6 місяців після відкриття спадщини ні позивач, ні її сестра - третя особа у справі із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися. Причиною пропуску строку, про який йдеться, ОСОБА_1 вказує таке: вона не знала про наявність у матері сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,6 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колективній власності КСП «40 - річчя Жовтня» в с. Дуболугівка Ніжинського р-ну, а лише навесні 2020 р. вона випадково знайшла цей сертифікат, що знаходився в паперах та інших документах батьків. Зважаючи на технічний стан житлового будинку матері, позивач вирішила не оформляти спадщину на нього.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що незнання ОСОБА_1 про існування спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, про яку йдеться.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким її позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- суд І інстанції, отримавши відомості з нотаріальної контори, повинен був проінформувати ОСОБА_1 про нові обставини - про заведення спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 та про незакінчений розгляд її - ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 29.07.2020 у справі за позовом ОСОБА_2 до Вертіївської сільської ради про визначення їй додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, роз`яснити ОСОБА_1 процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та сприяти учасникам справи в реалізації ними прав, передбачених законом, оскільки за таких обставин відповідачем у справі мала б бути ОСОБА_2 , а не Вертіївська сільська рада;
- звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не заперечувала проти прийняття ОСОБА_2 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 . У разі залишення рішення суду І інстанції без змін позивач разом із сестрою - третьою особою ОСОБА_2 остаточно втратять можливість отримати цю спадщину;
- суд І інстанції не проігнорував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист прав заявника.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу, а ОСОБА_2 просила її відхилити.
Вертіївська сільська рада подала заяви від 29.01.2021 за вих. № 03-05/142 і від 15.02.2021 за вих. № 03-04/208, у яких просила розглянути справу за відсутності її представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.
У справі встановлено таке.
На підставі рішення Ніжинської районної державної адміністрації № 167 від 31.05.1996 на ім`я ОСОБА_3 було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 064706, площею 4,6 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності КСП «40 - річчя Жовтня» с. Дуболугівка Ніжинського району (його копія на арк. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть (арк. 7, 6).
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, яка змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення нею шлюбу (арк. 12, 13).
Відповідно до довідки від 16.03.2020 № 02-16/51/4, виданої Вертіївською сільською радою, ОСОБА_4 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 був постійно зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 до складу його сім`ї входила тільки дружина ОСОБА_3 , 1930 р. н.; на протязі 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_4 в цьому будинку проживала та була прописана тільки ОСОБА_3 (арк. 10).
Згідно з довідкою від 16.03.2020 № 02-16/50/4, виданою Вертіївською сільською радою, померла ОСОБА_3 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була постійно зареєстрована та мешкала одна за адресою: АДРЕСА_1 ; і на протязі 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_3 , і на цей час за вказаною адресою ніхто не проживає та не зареєстрований (арк. 11).
Відповідно до заповіту від 26.12.2000, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дуболугівської сільської ради Ніжинського р-ну, ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , вона заповіла своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (копія заповіту на арк. 8).
Приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Бублик В.М. у листі від 18.05.2020 без номера відмовив ОСОБА_1 у заведенні спадкової справи після померлої ОСОБА_3 і у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття цієї спадщини (арк. 14).
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 21.09.2020 № 61742796, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 заведена Ніжинською районною державною нотаріальною конторою 04.09.2020 (арк. 23).
В матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 242/2020 за заявою ОСОБА_2 щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 , яку відкрито за заявою третьої особи ОСОБА_2 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї) через відсутність відповідних правовстановлюючих документів (арк. 32-39).
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14.12.2020 у справі № 740/2323/20 за позовом ОСОБА_2 до Вертіївської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; рішення Ніжинського міськрайонного суду від 29.07.2020 скасовано і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Умовами частин першої та другої статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 цього Кодексу, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 цього ж Кодексу, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).
За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, підставою для задоволення вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, може бути доведений факт поважності причин, з яких пропущено строк для подачі відповідної заяви спадкоємцем.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз`яснив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення зазначеної норми права не застосовуються.
Поважністю пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила відсутність в неї інформації щодо наявності у спадкодавця сертифіката на право на земельну частку (пай). Проаналізувавши це посилання, апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є вірним. Ця причина не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, про яку йдеться. Таке ж зазначено і у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12, з якою погодився і Верховний Суд у постановах від 23.05.2018 у справі № 465/3093/16-ц, від 18.02.2019 у справі № 382/2101/16-ц, від 10.10.2019 у справі № 544/377/17. До того ж ОСОБА_1 у позовній заяві прямо зазначає, що вона, знаючи про наявність у матері у власності жилого будинку, не бажала його спадкувати. Проте успадкувавши його, вона в силу ст. 1268 ЦК України успадкувала б і сертифікат на право матері на земельну частку (пай).
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам. Зокрема:
- суд відхиляє довід ОСОБА_1 про те, що суд І інстанції, отримавши відомості з нотаріальної контори, повинен був проінформувати її про нові обставини справи та роз`яснити процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, тому що відповідачем по справі мала б бути ОСОБА_2 , а не сільська рада. Так, позивач та її представник - адвокат Семенок В.І. скористалися правом не бути присутніми у судовому засіданні. При цьому адвокат Семенок В.І. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача (арк. 28). Більше того, позивач та її адвокат не скористалися правом на ознайомлення з матеріалами справи, а тому у суду не виник обов`язок роз`яснити права учасникам справи без проведення судового засідання. Цього висновку апеляційний суд дійшов і з урахуванням припису ст. 221 ЦПК України;
- посилання на те, що належним відповідачем у справі мала бути ОСОБА_2 , апеляційним судом відкидається, так як навіть на дату подання апеляційної скарги (28.12.2020 - арк. 51) вона не могла бути відповідачем у справі внаслідок ухвалення 14.12.2020 Чернігівським апеляційним судом згаданої вище постанови у справі № 740/2323/20.
Отже оскаржуване рішення є законним.
Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, то підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03.03.2021.

Головуючий:                              Судді: