ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року   
м. Черкаси 

Справа № 710/372/20		
Провадження № 22-ц/821/251/21		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І.,
суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.,
секретаря - Попової М. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія» про стягнення боргу за договором позики, у складі: головуючої судді Побережної Н. П., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до п. 2.1 даного договору розмір допомоги склав 324 000 грн 00 коп. 
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року у справі № 710/182/19 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестиційна компанія», про стягнення грошових коштів задоволено повністю.
Даним рішенням встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачкою за договором від 05 жовтня 2017 року. Рішення суду залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
Позивачка, діючи через свого представника, 21 лютого 2020 року направила відповідачеві претензії з вимогою сплатити суму боргу за договором, пеню, 3% річних та втрати від інфляції. Зазначена вимога залишилась без відповіді.
08 липня 2020 року позивачка знову ж таки, діючи свого представника, подала заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування зазначила, що остаточне погашення боргу відбулося 26 лютого 2020. Санкція за договором збільшилася з моменту пред`явлення позову станом на день остаточного погашення боргу. 
За приведених мотивів просила суд стягнути із ТОВ «Інвестиційна компанія» 256 490 грн 55 коп., з яких пені - 190 310 грн 64 коп., 3% річних - 33 394 грн 61 коп., та витрати від інфляції - 32 785 грн 30 коп. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року позов задоволено повністю. 
Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна компанія», на користь ОСОБА_1 , суму в 256 490 грн 55 коп., з яких пеня - 190 310 грн 64 коп.; 3% річних - 33 394 грн 61 коп. втрати від інфляції - 32 785 грн 30 коп. 
Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна компанія» судовий збір в розмірі 2 564 грн 91 коп. 
Рішення суду мотивоване тим, що згідно з рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року, справа № 710/182/19, яке набрало законної сили 11 лютого 2020 року, встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ТОВ «Інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було підписано договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого розмір допомоги становив 324 грн 00 коп., та був наданий ОСОБА_1 іншій стороні договору, згідно прибуткового касового ордера від 05 жовтня 2017 року. 
В порушення вимог договору відповідач не виконав обов`язку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в розмірі 324 000 грн 00 коп., що стало підставою для ухвалення вище вказаного рішення суду. 
Погашення грошових зобов`язань з боку відповідача відбувалося в період з 23 березня 2020 року по 26 травня 2020 року. 
Враховуючи, що заявлені позивачем розрахунки про стягнення з відповідача інфляційних збитків від простроченої суми боргу за період з жовтня 2018 року по травень 2020, в розмірі 32 785 грн 30 коп., за невиконання відповідачем зобов`язання по сплаті боргу за договором від 05 жовтня 2017 року б/н, поворотної фінансової допомоги; 3% річних в розмірі 33 394 грн 61 коп., за період з 06 жовтня 2018 року по 26 травня 2020 року та пені в розмірі 190 310 грн 64 коп., за період з 06 жовтня 2018 року по 26 травня 2020 року суд визнав належними, а відповідач в свою чергу, не надав контр розрахунку збитків та не заявляв клопотань про застосування строків позовної давності до розрахунку пені, суд прийшов до висновку про повне задоволення заявлених позовних вимог. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 29 грудня 2020 року, ТОВ «Інвестиційна компанія»просило рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року скасувати, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що погашення грошових зобов`язань з боку ТОВ «Інвестиційна компанія»відбулося в період з 23 березня 2020 року по 26 травня 2020 року. Сума зобов`язань визначена у рішенні Шполянського районного суду Черкаської області повністю погашена. Таким чином, залишення без змін оскаржуваного рішення в послідуючому призведе до подвійного стягнення зі скаржника заборгованості, що є порушенням норм ст. 61 Конституції України, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду і за те саме правопорушення. 
За викладених мотивів скаржник переконаний у необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 пред`явлених до нього.
Також в скарзі зазначено про те, що стягнути пеню можливо лише у межах спеціальної позовної давності (один рік), що не було враховано судом при ухвалені оскаржуваного рішення. 
У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Гайдаржий А. В., виклав свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на її необґрунтованість. Просив залишити оскаржуване рішення без змін.
У відповіді на відзив ТОВ «Інвестиційна компанія» наполягало на скасуванні оскаржуваного рішення та посилалося на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 січня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Інвестиційна компанія» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 рокуу вказаній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2021 року справу призначено до розгляду на 10 лютого 2021 року на 11:00 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи. В послідуючому розгляд справи відкладено на 04 березня 2021 року на 09:00 год. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ТОВ «Інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було підписано договір поворотної фінансової допомоги, згідно з п. 1.1. якого ОСОБА_1 передає Товариству кошти в розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а Товариство зобов`язується повернути поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у визначений п. 4.1, цього договору строк. 
У відповідності до п. 1.2. договору поворотна безвідсоткова допомога надається з метою поповнення оборотних коштів ТОВ «Інвестиційна компанія», для забезпечення поточної господарської діяльності. Згідно з п. 2.1. даного договору розмір поворотної фінансової допомоги становить 324 000 грн 00 коп.
Пунктом 2.2. приведеного договору визначено, що за цим договором проценти не нараховуються та не сплачуються, тобто поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається на безоплатній основі.
Пунктом 3.1. цього договору ОСОБА_1 передає поворотну безвідсоткову фінансову допомогу Товариству протягом десяти робочих днів з дати підписання сторонами цього Договору. 
Згідно з п. 4.1. даного договору строк повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги складає 365 календарних днів, та розпочинається з моменту підписання цього Договору. У відповідності до п. п. 5.1. та 5.2. договору до закінчення строку встановленого у п. 4.1. цього договору, ТОВ «Інвестиційна компанія» зобов`язується повернути ОСОБА_1 поворотну фінансову допомогу в повному обсязі. Поворотна безвідсоткова фінансова допомога вважається повернутою в момент передання ОСОБА_1 відповідних грошових коштів з каси підприємства або шляхом зарахування відповідної суми на його банківський рахунок. 
Відповідно до п. 6.1. договору, ОСОБА_1 має право вимагати повернення наданої поворотної безвідсоткової фінансової допомоги після закінчення строку, визначеного п. 4.1. цього договору.
Пунктом 7.1. приведеного договору визначено, що у разі порушення зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з п. 7.3. договору при порушенні Товариством строку повернення безвідсоткової фінансової допомоги, вказаного у п. 4.1 цього договору, за письмовою вимогою ОСОБА_1 ТОВ «Інвестиційна компанія», повинно сплатити на поточний рахунок ОСОБА_1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру неповерненої поворотної фінансової допомоги за кожен день прострочення повернення.
Пунктом 8.1 договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками. 
Згідно до п. 8.2 договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується через 180 календарних днів, але в будь -якому випадку даний договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
За п. 8.3. закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, вчинені під час дії цього договору.
Відповідно до п. 10.1. усі правовідносини, що виникають з цього договору або повязані із ним, у тому числі повязані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України (а. с. 47-49).
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року, справа № 710/182/19, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестиційна компанія» про стягнення боргу за договором позики, було задоволено. Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна компанія» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги б/н від 05 жовтня 2017 року, в розмірі 324 000 грн 00 коп., яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року (а. с. 50-58, 59-63).
Згідно до претензії від 20 лютого 2020 року № 2002, адресованої ТОВ «Інвестиційна компанія», яка направлялася представником позивачки, від Товариства вимагалося сплатити 517 213 грн 62 коп. заборгованості у найкоротший строк на реквізити вказані у самій претензії. При цьому, зазначалось про те, що сума боргу складалася із: 324 000 грн 00 коп. - поворотна фінансова допомога, 3 240 грн 00 коп., сума судового збору, 150 131 грн 84 коп. - пеня, 13 395 грн 00 коп. - 3% річних, 26 446 грн 78 коп. - втрати від інфляції (а. с. 64-65).
За даними виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00047970473 від 26 грудня 2018 року за період 01 березня 2020 року - 28 березня 2020 року підтверджується переказ коштів від ОСОБА_2 з цільовим призначенням - депозитний борг за рішенням Шполянського районного суду від 24 лютого 2020 року № 710/182/19: 25 березня 2020 року в розмірі 45 454 грн 55 коп.; 23 березня 2020 року в розмірі 123 грн 64 коп.; 23 березня 2020 року в розмірі 3 240 грн 00 коп. (а. с. 66).
Згідно виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00047970473 від 26 грудня 2018 року за період 30 березня 2020 року - 30 березня 2020 року, підтверджується переказ коштів 30 березня 2020 року в розмірі 63 636 грн 36 грн., від ОСОБА_2 , з цільовим призначенням - депозитний борг за рішенням Шполянського районного суду від 24 лютого 2020 року № 710/182/19 (а. с. 67).
Відповідно до виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00047970473 від 26 грудня 2018 року за період 25 березня 2020 року - 25 квітня 2020 року, підтверджується переказ коштів від ОСОБА_2 з цільовим призначенням - депозитний борг за рішенням Шполянського районного суду від 24 лютого 2020 року № 710/182/19: 07 квітня 2020 року в розмірі 18 181 грн 82 коп.; 14 квітня 2020 року в розмірі 18 181 грн 82 коп; 16 квітня 2020 року в розмірі 18 181 грн 82 коп. (а. с. 88).
Згідно виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00047970473 від 26 грудня 2018 року за період 26 квітня 2020 року - 26 травня 2020 року, підтверджується переказ коштів від ОСОБА_2 , з цільовим призначенням - депозитний борг за рішенням Шполянського районного суду від 24 лютого 2020 року № 710/182/19: 27 квітня 2020 року в розмірі 18 181 грн 82 коп; 03 травня 2020 року в розмірі 4 545 грн 45 коп.; 08 травня 2020 року в розмірі 4 545 грн 45 коп; 14 травня 2020 року в розмірі 2 3876 грн 37 коп.; 17 травня 2020 року в розмірі 54 545 грн 46 коп.; 19 травня 2020 року в розмірі 18181 грн 82 коп.; 22 травня 2020 року в розмірі 27272 грн 73 коп.; 26 травня 2020 року в розмірі 8743 грн 56 коп. (а. с. 89). 
Відповідно до розрахунку пені її розмір за період з 06 жовтня 2018 року по 25 травня 2020 року становить 190310 грн 64 коп. (а. с. 85).
Згідно з розрахунком 3% річних, їх розмір за період з 06 жовтня 2018 року по 25 травня 2020 року становить 33 394 грн 61 коп. (а. с. 86).
У відповідності до розрахунку втрат від інфляції, їх розмір за період з жовтня по травень становить 32785 грн 30 коп. (а. с. 87).

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Інвестиційна компанія» - адвоката Булах Л. С., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, судом в цілому вірно застосовано норми матеріального права, якими врегульовуються спірні правовідносини, та не допущено порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частина 5 даної статті передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року, справа № 710/182/19, яке набрало законної сили 11 лютого 2020 року, встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ТОВ «Інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було підписано договір поворотної фінансової допомоги, згідно з яким ОСОБА_1 передає ТОВ «Інвестиційна компанія» кошти в розмірі, визначеному у п. 2.1. цього договору, а саме 324 000 грн 00 коп., а Товариство, в свою чергу, зобов`язується повернути поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у визначений п. 4.1. цього договору строк (365 календарних днів). 
Відповідно квитанції до прибуткового касового ордера від 05 жовтня 2017 року ТОВ «Інвестиційна компанія» прийняла від ОСОБА_1 , на підставі договору поворотної фінансової допомоги від 05 жовтня 2017 року, 324 000 грн 00 коп. 
В свою чергу в порушення вимог договору відповідач не виконав обов`язку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в розмірі 324 000 грн 00 коп.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами погашення позики.
Судом встановлено, що погашення грошових зобов`язань з боку відповідача відбувалося в період з 23 березня 2020 року по 26 травня 2020року. Сума зобов`язань визначена у рішенні Шполянського районного суду Черкаської області погашена повністю, про що зазначає позивач у заяві про уточнення позовних вимог. 
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати сум фінансової допомоги, а також виконав судове рішення щодо стягнення заборгованої суми у розмірі 324 000 грн 00 коп., а також судового збору у розмірах 3 240 грн 00 коп., це не позбавляє позивача права на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги, у вигляді стягнення пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 7.1., п. 7.3. договору.
Частиною 2 ст. 625 ЦК зокрема регламентовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною першої ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.
До вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Тому стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності, про застосування якої просить боржник.
В даному випадку, грошові зобов`язання по стягненню заборгованості у вигляді інфляційних збитків та 3% річних та пені виникли з відносин, що пов`язані з несвоєчасним виконанням договірних відносин.
Звертаючись з приведеним позовом ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача інфляційні збитки від простроченої суми боргу за період з жовтня 2018 року по травень 2020, в розмірі 32 785 грн 30 коп., за невиконання відповідачем зобов`язання по сплаті боргу за договором від 05 жовтня 2017 року б/н, поворотної фінансової допомоги, а також просила стягнути 3% річних в розмірі 33 394 грн 61 коп., за період з 06 жовтня 2018 року по 26 травня 2020 року та стягнути пеню в розмірі 190 310 грн 64 коп., за період з 06 жовтня 2018 року по 26 травня 2020 року. 
Водночас судова колегія зауважує, що відповідно до правових норм регламентованих ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
В свою чергу, стороною відповідача не було надано контр розрахунку збитків, відзиву на позовну заяву, на що слушно звернув увагу місцевий суд, як і не надано останнім заяви (клопотання) про застосування строків позовної давності до розрахунку пені.
При цьому, при розгляді справи суд першої інстанції врахував те, що відповідач був належно повідомлений про розгляд даної справи, що в дійсності підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 101, 103).
За викладеного, посилання апеляційної скарги на те, що пеню можливо стягнути лише в межах спеціальної позовної давності не заслуговують на увагу, адже відповідачем, у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, не подавалась заява про застосування позовної давності.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги погашена в повному обсязі і в разі залишення оскаржуваного судового рішення без змін це призведе до подвійного стягнення заборгованості за одним і тим же зобов`язанням, також є безпідставними, оскільки предметом даного спору є не стягнення заборгованості за даним договором, а стягнення неустойки, інфляційних та трьох процентів річних в наслідок порушення зобов`язання за ним.
Таким чином, за наведених обставин справи, наявної в матеріалах справи доказової бази та правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про задоволення заявлених позовних вимог саме в заявленому позивачкою розмірі.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони жодним чином не доведені та не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи. Наведені мотиви скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою обставин справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції в частині його перегляду, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія» залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 09 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                            В. О. Єльцов

                                                                                                                       О. В. Карпенко