КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №759/17399/19                                                                                    головуючий у І інстанції: П'ятничук І.В.
провадження 22-ц/824/2103/2021                                                                                           доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
19 січня 2021 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Іванової І.В., Сушко Л.П.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу  за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Приватний нотаріус Гуревічов Олег Миколайович, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про закриття банківського рахунку, розірвання кредитного договору, перерахунок заборгованості, та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 04 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі ПАТ «Ідея Банк» та/або Банк) надає грошові кошти у сумі 40 000 грн. на поточні потреби строком на 24 місяці. 
Вказував, що відповідачем порушено строк видачі кредитних коштів позивачу, та надано не в повному обсязі, а саме у розмірі 35798 грн. Відповідачем не виконано обов`язок щодо повідомлення позивача про прострочення платежу та дій для усунення порушення.
Крім того, вважав, що договір не відповідає чинному Законодавству в частині нарахування пені, виду процентів, укладання договору додаткових супутник послуг страхування, а умови в ньому є несправедливими.
Позивачем зазначалось, що договір добровільного страхування життя позичальника на підставі до заяви-приєднання № Z06.00604.003433292 Оферта № ІВ0001 від 25 серпня 2015 року, що розміщена на сайті є недійсним. 
Крім цього, позивач зазначав, що Постанову Кабінету Міністрів України №662 від                     26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» на підставі на якої складений виконавчий напис яким з нього стягнено заборгованість, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого                     2017 року визнано нечинною, а тому виконавчий напис не підлягає виконанню, а також вказував, що сума стягнення не є безспірною. 
Просив розірвати договір споживчого кредиту, визнати розмір наданих коштів в сумі 35798 грн., визнати недійним договір в частині нарахування процентів, плати за обслуговування, сплати страхового платежу, закрити банківський рахунок на його ім`я, зобов`язати Банк здійснити перерахунок, а також визнати виконавчий напис №6719 від                 24 липня 2019 року таким, що не підлягає виконанню. 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник Банку звернувся із апеляційною скаргою, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд невірно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що норми законодавства, згідно яких видано виконавчий напис є чинними, а тому висновки, щодо визнання його таким, що не підлягає виконанню є передчасними.
Вказує, що розмір заборгованості відповідає умовам договору, а посилання на недійсність умов щодо нарахування процентів, плати за обслуговування, сплати страхового платежу не визнає, оскільки спірні умови відповідають нормам законодавства на час укладення кредитного договору. 
Зауважує, що Банк надав кредит на поточні потреби в сумі 40 000 грн. включаючи страховий платіж, який був сплачений відповідно до договору добровільного страхування життя, а тому висновки, щодо визнання недійсним договору в частині сплати страхового платежу та відповідно визначення суми кредиту в іншому розмірі вважає необґрунтованим. 
Крім того, зазначає, що кредитний договір було визнано недійсним в спірній частині та розірвано з одних тих самих підстав, що на думку відповідача є помилковим. 
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив. 
 
У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились, про причини неявки не повідомили.
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
 
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору з позивачем, ПАТ «Ідея Банк» не дотримав вимог законодавства та не повідомив споживача про умови кредитування, не  узгодив зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що                  04 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір за № Z06.00604.003433292 (а.с.14-17).
Згідно п. п. 1.1., 1.2. та 4.1.1. договору відповідач, зобов`язується надати грошові кошти у сумі 40000 грн. на поточні потреби строком на 24 місяці.
05 грудня 2017 року відповідно до заяви на видачу готівки № 769962 відповідачем надано позивачу грошові кошти у розмірі 35 798 грн.
Позивач підписав заяву-приєднання № Z06.00604.003433292 Оферта № ІВ0001 від 25.08.2015 року, що розміщена на сайті http://www.axa-life.com.ua/upload/offer_ideabank.pdf, до договору добровільного страхування життя позичальника ПАТ «ІДЕЯ БАНК».
24 липня 2019 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича видано виконавчий напис № 6719.
 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
ОСОБА_1 підтвердив, що 04 грудня 2017 року уклав з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» кредитний договір за № Z06.00604.003433292, зокрема при подачі позову надав відповідну копію договору суду та не заперечував вказаного.
Сторони договору узгодили відповідні умови, суму кредиту.
Крім того, вбачається, що ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання                                    №Z06.00604.003433292 до договору добровільного страхування життя позичальника ПАТ «ІДЕЯ БАНК».
Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в розмірі 40 000 грн., витрати на страховий платіж були переказані Банком страховику в розмірі 3 470,32 грн., що відповідає умовам п.1.13. кредитного договору, який був підписаний та відповідно умови якого узгоджені з позивачем(а.с. 113). 
Сума в розмірі 36 529,68 грн. була зарахована на кредитний рахунок ОСОБА_1 (а.с. 114), та на підставі заяви про видачу готівки позивачу було видано кошти в розмірі 35 798 грн.(а.с. 18).
Таким чином, Банк виконав свій обов`язок, щодо надання кредиту позивачу у відповідному розмірі на умовах договору № Z06.00604.003433292, а тому доводи                 ОСОБА_1 , щодо необхідності визначення суми наданого кредиту в розмірі 35798 грн. є необґрунтованими.
Крім того, колегія суддів зауважує, що сплата страхового платежу передбачена умовами договору та підписаною заявою, розмір процентів, пені, комісії також було узгоджено з ОСОБА_1 , останній не заперечував, що підписав відповідний кредитний договір із зазначеними умовами.
Розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов кредитного договору, зокрема пеня та відсоткова складова, об`єктивних підстав для визнання недійним договору у вказаній частині позивачем не зазначено.
Комісія за обслуговування кредиту передбачена чинним на момент укладення кредитного договору нормами Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимоги позивача, щодо визнання недійсним договору в частині нарахування плати за обслуговування кредиту в тому числі комісіїтакож не підлягають задоволенню.
З огляду на вказане, підстав для перерахунку заборгованості ОСОБА_1 не вбачається, інших підстав для вказаного останнім зазначено не було. 
Колегія суддів зауважує, що станом на момент винесення рішення судом першої інстанції строк дії кредитного договору № Z06.00604.003433292 закінчився та крім того, ОСОБА_1 не було зазначено об`єктивних та обґрунтованих причин для його розірвання, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.
Позовні вимоги, щодо закриття кредитних рахунків відкритих в АТ «Ідея Банк» є необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено підстав для їх задоволення, та передчасними.   
Колегія суддів, зауважує, що позивач не повідомляв АТ «Ідея Банк» про те, що він проходив військову службу, а тому Банк про даний факт знати не міг. 
Позовні вимоги про визнання виконавчого напису від 24 липня 2019 року таким, що не підлягає виконанню також не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент видачі виконавчого напису про стягнення заборгованості з позивача, являлась чинною. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
При зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису ПАТ «Ідея Банк» нотаріусом здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред`явлених для вчинення виконавчого напису документів, 
Позивачем не було зазначено обґрунтованих обставин та не надано належних доказів, які б вказували, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису указана відповідачем заборгованість не являлась безспірною.
 
Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в даній категорії справ, судовий збір сплачений відповідачем під час подачі апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави згідно вимог ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.  
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Приватний нотаріус Гуревічов Олег Миколайович, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про закриття банківського рахунку, розірвання кредитного договору, перерахунок заборгованості, та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
 
Компенсувати Акціонерному товариству «Ідея Банк»(ЄДРПОУ 19390819) сплачений судовий збір в розмірі 9220(дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 80 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено «19» січня 2020 року.

Головуючий
 
Судді: