ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 33/821/115/21 Справа № 693/1220/20	  	Головуючий по 1 інстанції Шимчик Р.В.	
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП		Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 р.                                          м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №693/1220/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Жашківського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 09 грудня 2020 року о 00 год. 20 хв. по вул. Перемоги в м. Жашків Черкаської області керував автомобілем MG, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати і винести нову постанову.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що працівники поліції були в зговорі з його колишньою дівчиною, яка намагалася створити йому проблеми. Зазначає, що в автомобілі працівників поліції він підписав пустий протокол, без жодних свідків. 
Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який уточнив апеляційні вимоги, та просив скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.
Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. 
Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248897 від 09.12.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09 грудня 2020 року о 00 год. 20 хв. по вул. Перемоги у м. Жашків Черкаської області керував автомобілем MG, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та згідно яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від підпису в протоколі також відмовився (а.с. 4,5).
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.
В постанові місцевого суду зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9(а) ПДР України, хоча процитовано саме зміст п.2.5 ПДР України ( а.с.14), в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також ставиться у вину порушення п.2.5 ПДР України, а саме відмову від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення ступеня алкогольного сп`яніння. Вважаю, що оскільки місцевим судом фактичні обставини справи встановлені вірно, тому посилання на п.2.9 (а) ПДР України є опискою, яка може бути виправлена за власною ініціативою суду або за заявою учасника провадження чи іншої заінтересованої особи. 
Під час апеляційного розгляду апелянт вказував, що він на вимогу працівників поліції приїхав на автомобілі MG до пожежної частини, де віддав їм мобільний телефон, який у нього забула його дівчина. Тобто ОСОБА_1 не заперечував факт керуванням транспортним засобом.
Апелянт стверджує, що свідки під час складання адміністративних матеріалів були відсутні, однак вказані доводи не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення. 
Апеляційним судом не встановлено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про відсутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а тому посилання апелянта на їх відсутність є необґрунтованими та нічим не підтверджені.
Також апеляційним судом не встановлено обставин, які б вказували на фальсифікацію працівниками поліції адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка