П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 522/7827/20	
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від                        09 листопад 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспортну, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженка Сергія Олександровича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспортну, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженко Сергія Олександровича, Департаменту транспорту, в якому просив:
- скасувати постанову інспектора паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженко Сергія Олександровича серії МИА 3301688 від 14.05.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП. 
- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 статті 122 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позову зазначалось, що 14 травня 2020 року приблизно в                      13:50 годині за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська 80-82 на передньому склу автомобіля Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 , він виявив постанову по справі про адміністративне правопорушення серії МИА 3301688. Позивачу на праві власності належить автомобіль марки Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 . Також, на передньому і задньому склі його автомобіля наявні знаки «Водій з інвалідністю». Враховуючи, що він як інвалід 2-ї групи з використання на автомобілі розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» може відступати від вимог дорожніх знаків 3.34, а тому інспектор безпідставно склав без присутності водія постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, таким чином, позивач просить скасувати постанову та закрити провадження по справі.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.11.2020 року позов задоволено. Рішення ухвалене у відкритому судовому засіданні в місті Одеса.
Не погоджуючись з таким рішенням, Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити. В  обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що  суд першої інстанції при винесені судового рішення не розглянув  та не взяв до уваги надані Департаментом докази, аргументи та пояснення з відповідними посиланнями на вимоги чинного законодавства. На думку апелянта,  судом першої інстанції  не правильно застосовані норми матеріального права  та неповно з?ясовані  обставини, які мають  значення для справи,  у зв?язку з чим  на думку апелянта  рішення суду підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.
16.03.2021 року до суду надійшла заява Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспортну, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженка Сергія Олександровича щодо розгляду справи без його участі, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову.
31.03.2021 р. від Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради надійшло до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та  правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії МИА3301688 від 14.05.2020 року інспектора з парування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженко С.О., позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 14.05.2020 року автомобіль Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку, стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимоги п.п.3.34 п.3 розділу 33 ПДР, в наслідок чого на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором з парування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженко С.О. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме відсутні докази щодо дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, зафіксованих у не менш як двох зображеннях транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, як того вимагає закон.
Апеляційний суд переглядає справу  за наявними в ній та додатково поданими  доказами та перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги, у  відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ст. 4 КАС України).
Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .
Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, знак 3.34 передбачає "Зупинку заборонено".
Так, дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» із табличкою 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» не поширюється на водіїв з інвалідністю та на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю у разі розміщення на транспортному засобі знаку «Водій з інвалідністю». 
На механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю, спереду і ззаду розміщується знак «Водій з інвалідністю» відповідно до п.п. «ґ» 30.3 Правил дорожнього руху(квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 14 травня 2020 року о 13:30 год. в місті Одеса по вул. Преображенська 82, на транспортному засобі марки Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку (стоянку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив ч.1 статті 122 КУпАП.  
Підставами адміністративного позову про скасування оскаржуванної постанови  є той факт, що  позивач є інвалідом 2-ї групи  та  користується  автомобілем з розпізнавальним  знаком «Особа з інвалідністю» і тому, посилаючись на п.2.8 розділу 2 ПДР, має право відступати від вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» . При цьому,  а ні факт зупинки позивачем свого автомобілю між будинками 80-82 по вул. Преображенській, а ні факт наявності дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» позивачем не  заперечувалося  як ні під час складання  постанови,  так і під час розгляду справи у суді.
Відповідно до положень 4.1,2 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини, визнаної у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. 
Згідно вимог ПДР України, зона дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється з місця встановлення цього знаку до наступного перехрестя (якщо під дорожнім знаком не встановлені додаткові таблички, згідно ПДР). Відповідно до Примітки ст. 14-2 КУпАП - Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати пар кування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Саме за даними географічних координат, які вказані на самих фотознімках, які зафіксував інспектор з паркування і які містяться на офіційному сайті Одеської міської ради, відповідачем був роздрукований і наданий суду фотознімок з мережі інтернету, на якому відображена наявність  двох дорожніх знаків 3.34 «Зупинку заборонено» по всій ширині дороги.
Далі, за запитом Департаменту транспорту до КУ СМЕП (Комунальна установа «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради), останій надав відповідь щодо дійсної наявності дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з подальшим підтвердженням того, що змін щодо організації дорожнього руху за даною адресою на 19.06.2020 року (встановлення нових знаків дорожнього руху або встановлення додаткових знаків (табличок) до існуючих знаків) не проводилось.
В матеріалах справи наявні збільшені фотознімки адміністративного правопорушення від 14.05.2020р., на яких видно встановлений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», які відповідають ідентичному зображенню на роздруківці з мереж інтернету щодо наявності знаку 3.34 «Зупинку заборонено» і, відповідно, листу-відповіді КУ СМЕП, і, знову ж таки, відповідають твердженням позивача щодо наявності знаку 3.34 за даною адресою в його позовній заяві.
Відповідно до п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.5 ПДР України - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати житло або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Зі змісту наданих позивачем та відповідачем фотознімків вбачається, що на транспортному засобі марки Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, на  передньому та задньому вітровому склі   транспортного засобу  були    розміщені відповідні знаки «Водій з інвалідністю» (а.с.12).
Пунктом 2.8 Розділу 2 про обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів ПДР України передбачено, що водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком “Водій з інвалідністю”, або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.
Як вбачається з матеріалів справи, під дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено» відсутня додаткова табличка 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» (а.с.75-76).
Враховуючи, що дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не розповсюджується на водіїв з інвалідністю, лише у випадку наявності під цим знаком таблички 7.18 «Крім осіб з інвалідністю», судова колегія вважає  помилковими посилання позивача на  те, що з використанням на автомобілі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» має право зупинитися під дією знаку 3.34 незалежно від наявності чи відсутності додаткової таблички 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» під ним.
В матеріалах справи містяться надані відповідачем докази, а саме  фото місця скоєння правопорушення, фотографії  автомобіля, збільшені фотографій на яких відмічено дорожні знаки, графічні координати та роздруківки фотографій вул.Преображенскій 60-80-82, на яких відмічено дорожні знаки, дата, час (момент), місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів, зафіксованих у не менш як двох зображеннях транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, як того вимагає закон (а.с.75-82). На думку судової колегії зазначені вище докази, спростовують висновки суду першої інстанції щодо  відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем.
При цьому в порушення вимог п.2 ,3 ч.4 ст.246 КАС України  судом першої інстанції  у мотивувальній частині рішення не зазначені докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення та не надана  мотивована оцінка  кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності  підстав для задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Депаратаменту транспорту, зв`яку та організації дорожнього руху ОМР Стороженком С.О. правомірно складено, за відсутності водія постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП, а суд першої інстанції при наданні оціки наявним в матеріалах справи доказам, дійшов хибного висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради – задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець