ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/5798/20
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/413/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді Бобрової І.О.,
суддів: Мамонової О.Є.,  Шитченко Н.В.,

сторони: 

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Виконавчий комітет Чернігівської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про відшкодування шкоди,

місце постановлення рішення судом першої інстанції – м. Чернігів, 
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 23.12.2020,

                                           В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив стягнути з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради 70995,35 грн майнової шкоди, 3000 моральної шкоди, 6000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги та судові витрати в сумі 840,80 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником легкового автомобіля марки «ЗАЗ-Daewo-T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
12 травня 2020 року на вказаний автомобіль, який був залишений у дворі біля будинку № 12а по вул. Попудренка у м. Чернігів, впало дерево, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження із заподіянням матеріальних збитків його власнику.
Цього ж дня групою рятувальних робіт аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення було здійснено виїзд за вказаною адресою для проведення аварійно-рятувальних робіт з прибирання  з автомобіля «ЗАЗ-Daewo-T13110» дерева, що впало.
За зверненням позивача до ЧВП, ЄО № 21747 в той же день було проведено перевірку, про що надано довідку № 5303 про результати перевірки, також було рекомендовано заявнику звернутись до ЖЕКу, Чернігівських електромереж та до суду.
Адвокатом позивача було зроблено ряд запитів для отримання інформації щодо проведення конкурсу на визначення балансоутримувача зелених насаджень за адресою позивача, перебування на балансовому обліку дерева, що впало та інших питань. Відповідно до наданих виконавчим органом місцевого самоврядування відповідей – конкурс на визначення балансоутримувача зелених насаджень не проводився, дерева не перебувають на балансовому обліку балансоутримувача зелених насаджень.  
Таким чином, враховуючи положення Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, а також враховуючи практику Верховного Суду (справи № 2-1474/11-ц від 04.04.2018, № 200/22129/16-ц від 04.09.2019, № 554/14547/14-ц від 13.06.2018), якщо балансоутримувач не був визначений, за падіння дерева на автомобіль має відповідати виконавчий комітет як орган місцевої ради.
Згідно з висновком № 119 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 02.06.2020, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників та з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, станом на 12.05.2020 складає 69295,35 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 82662,00 грн. Вартість автотоварознавчого дослідження 1700 грн. 

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 70995,35 грн майнової шкоди, 3000 грн моральної шкоди, витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 6000 грн та у відшкодування сплаченого судового збору 840 грн 80 коп., а всього 80836 грн 15 коп. 

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, посилаючись на неповне дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.12.2020, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Чернігівської міської ради суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Скаржник вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що дерева, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на балансі відповідача не перебувають, а знаходяться на прибудинковій території зазначеної адреси. Питання стосовно обстеження та виконання робіт з видалення або обрізки дерев, що розташовані на прибудинковій території будинку за вказаною адресою, повинно було бути вирішено на зборах співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог діючого законодавства, а отже вони як співвласники несуть відповідальність за прибудинкову територію, втому числі за її зелені насадження. Крім цього, роботи з видалення дерев на прибудинкових територіях міста за рахунок коштів міського бюджету є правом, а не обов`язком міської ради та її структурних підрозділів та можуть бути виконані відповідальним виконавцем згідно з дозвільними документами тільки за наявності відповідного фінансування на дані цілі та в порядку черговості.
У зв`язку з надходженням у 2018-2019 звернень від мешканців будинку по АДРЕСА_1 за вказаною адресою комісією двічі проводилося обстеження зелених насаджень. За результатами обстежень 14.08.2018 та 07.06.2019 встановлено, що 3 липи знаходяться в задовільному стані, три берези, одна яблуня та чотири тополі підлягають видаленню. Зазначені дерева були внесені до переліку на знесення окремих засохлих та пошкоджених дерев і кущів на прибудинкових територіях на 2020 рік. Однак, в зв`язку з ситуацією, що склалася в Україні та світі через поширення коронавірусної інфекції, відбулося скорочення як доходів так і видатків. Розмір коштів на виконання робіт по знесенню окремих  засохлих та пошкоджених дерев і кущів на прибудинкових територіях значно зменшився.
Також скаржник зазначає, що Управлінню ЖКГ були виділені кошти на благоустрій озеленених територій. Останнім проведена процедура закупівлі, за результатами якої був укладений договір № 6030-153 від 21.04.2020 надання послуг відповідно до предмету закупівлі – 7721000-5 Лісозаготівельні послуги (Знесення окремих засохлих та пошкоджених дерев і кущів на прибудинкових територіях) на території міста Чернігів з переможцем торгів, а саме ФОП ОСОБА_2 .
В обґрунтування незаконності судового рішення скаржник посилається і на те, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував факту порушення позивачем вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», а саме те, що позивач зберігав свій автомобіль у житловій зоні на проїжджій частині під деревом, а не на спеціально відведеному майданчику, а тому майнова шкода була заподіяна внаслідок недбалості та необережності самого позивача.

Позивач ОСОБА_1 своєму відзиві на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, стягнути на його користь витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення суду обставинам справи та діючому законодавству України. 

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку балансоутримувач не був визначений, у зв`язку з чим за падіння дерева на автомобіль відповідає виконавчий орган місцевої ради, оскільки визначення балансоутримувача дерев та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а не самої міської ради. Тобто, матеріально відповідальним згідно із законом за падіння позабалансових дерев на автомобілі є виконавчий орган місцевої ради. Крім того, позивач поніс моральні страждання, викликані внаслідок пошкодження його майна, а тому на його користь підлягало стягненню і моральне відшкодування.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено наступні  обставини та факти.
Позивач ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки «ЗАЗ-DaewoоT13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.13).
12.05.2020 на вказаний автомобіль, який був залишений у дворі біля будинку 12а по вул.Попудренка в м.Чернігові, впало дерево (тополя) та електроопора, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Електроопора впала через падіння на неї дерева в зв`язку з несприятливими погодними умовами (а.с.16). 
Відповідно до Висновку № 119 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 02.06.2020 складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «ЗАЗ-Daewoо-T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих від падіння на нього дерев та стовпу 12.05.2020, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки – 12.05.2020, складає 69295, 35 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «ЗАЗ-Daewo-T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження від падіння на нього дерев та стовпу 12.05.2020, прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед пригодою, та складає 82662,00 грн (а.с. 32-36).
З матеріалів справи вбачається, що факт падіння дерева 12.05.2020 на автомобіль позивача біля будинку № 12а по вул. Попудренка в м.Чернігові та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень підтверджуються відповіддю Аварійно-рятувального загону спеціального призначення УДСНС у Чернігівській області № 01-16/410 від 29.05.2020 (а.с.14), відповіддю КП «Міськсвітло» Чернігівської міської ради № 195 від 15.06.2020 (а.с.16), довідкою № 5303 ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 14.05.2020 (а.с.15).
Матеріали справи містять копію звернення гр. ОСОБА_4 від 16.05.2019, проживаючої по АДРЕСА_1 , направлену на ім`я начальника КП «Новозаводське» ЧМР, де серед інших питань було і питання щодо строків зносу дерев та тополів біля будинку (а.с. 20).
У відповідь на вказане вище звернення КП «Новозаводське» ЧМР листом № М-156-3-04 від 10.06.2019 повідомило, що роботи по обрізці та знесенню зелених насаджень не входять до діючого тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а виконуються за кошти, виділені з міського бюджету на ці цілі із залученням підрядних організацій. Роботи по обрізці (знесенню) дерев на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 включені до плану робіт та будуть виконані за умови достатнього фінансування (а.с.21).
Крім того, відповіддю Виконавчого комітету ЧМР від 25.06.2019 на звернення гр. ОСОБА_5 було повідомлено, що виконання робіт з видалення, обрізки крони або гілок дерев не передбачені діючим договором на послугу з управління зазначеним у зверненні житловим будинком (по АДРЕСА_1 ), в зв`язку з чим КП «Новозаводське» ЧМР не має можливості провести їх виконання. Таким чином, роботи з видалення дерев за вказаною адресою на підставі дозвільних документів будуть виконані відповідальним виконавцем в порядку черговості та в межах наявного фінансування (а.с.22).
Рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 19.04.2016 № 157 було призначено комісію з обстеження зелених насаджень на території міста, яка склала Акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 14.08.2018, яким визначила зелені насадження (дерева), які підлягають видаленню по АДРЕСА_1 , оскільки дерева аварійно-небезпечні (а.с.130-131). Аналогічний акт складено і 07.06.2019 (а.с.135).
07 червня 2019 року КП «Зеленбуд» ЧМР було видано ордер № 388 на видалення зелених насаджень по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Термін видалення встановлено до 31.12.2019 (а.с.133).
04 лютого 2020 року КП «Зеленбуд» ЧМР було видано ордер № 64 на видалення зелених насаджень, в тому числі й по АДРЕСА_1 . Термін видалення встановлено до 31.12.2020 (а.с.132).
На адвокатський запит від 20.06.2020 КП «Новозаводське» ЧМР 01.07.2020 надало відповідь за № 545, що протягом 2019-2020 років з приводу обрізки та знесенню дерев за адресою: АДРЕСА_1 , було одне звернення. Крім того повідомлено, що КП «Новозаводське» не є спеціалізованим підприємством по догляду за зеленими насадженнями і до структури штату працівників підприємства не входять фахівці з догляду та обслуговування зелених насаджень (а.с.19).
У відповідь на адвокатський запит від 27.07.2020 щодо визначення балансоутримувача об`єктів зеленого господарства, Виконавчий комітет ЧМР листом від 04.08.2020 повідомило, що послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень у м.Чернігові надають спеціалізовані підприємства на підставі договорів, укладених з управлінням ЖКГ ЧМР за результатами проведених процедур відкритих торгів на закупівлю послуг. Зазначають, що конкурс на визначення балансоутримувача дерев по АДРЕСА_1 міською радою та її виконавчими органами не проводився; вказані зелені насадження на балансі ЧМР, її виконавчих органів та комунальних підприємств не обліковуються, оскільки прибудинкова територія та зелені насадження, що на ній розміщені, відносяться до спільного майна багатоквартирного будинку, та відповідно є спільною сумісною власністю співвласників цього будинку (а.с.23).
Згідно з відповіддю Виконавчого комітету ЧМР від 04.08.2020 на адвокатський запит, конкурс на визначення балансоутримувача дерев по АДРЕСА_1 міської радою та її виконавчими органами не проводився. Кошти на озеленення територій та утримання зелених насаджень у м.Чернігові виділяються відповідно до рішення міської ради про міський бюджет м.Чернігова на відповідний рік, але відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», прибудинкова територія та зелені насадження, що на ній розміщені, відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку, є спільною сумісною власністю співвласників цього будинку (а.с.24).  
Відповідно до листа Управління земельних ресурсів ЧМР від 01.07.2020 № 988/20/вих, згідно з рішеннями ЧМР право користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не надавалось (а.с.25).
Зі змісту відповіді КП «Зеленбуд» ЧМР від 09.08.2020 № 481 вбачається, що зелені насадження на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , на балансі КП «Зеленбуд» не перебувають. Догляд за вказаними насадженнями здійснюється організаціями, що обслуговують прибудинкові території. Одночасно повідомили, що з 01.03.2020 відповідно до рішення Виконавчого комітету ЧМР від 20.02.2020 № 57 компетентним органом з питань видалення зелених насаджень визначено управління ЖКГ ЧМР з покладенням на нього усіх відповідних функцій (а.с.26).

З наведених вище документів вбачається, що Чернігівська міська рада не визначила балансоутримувача дерев, що ростуть біля будинку АДРЕСА_1 , проте, за результатами обстежень 14.08.2018 та 07.06.2019 внесла аварійні дерева, що знаходяться біля вказаного будинку, до переліку на знесення окремих засохлих та пошкоджених дерев і кущів на прибудинкових територіях на 2020 рік, через що двічі був виданий ордер на їх видалення. Дані про реалізацію ордерів № 388 та №64 матеріали справи не містять.  

Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення майнової та моральної шкоди, що завдана позивачу пошкодженням автомобіля в результаті падіння на нього дерева.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, наявними в матеріалах даної цивільної справи. Відповідач даний розмір не спростовує.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Підпунктом 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1 .
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 в справі № 2-1474/11-ц (провадження № 61-6202св18), від 04.09.2019 у справі № 200/22129/16 (провадження № 61-43478св18).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Покладаючи на Виконавчий комітет Чернігівської міської ради обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, слід врахувати, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста, оскільки, як вже зазначалося,  відповідно до листа Управління земельних ресурсів ЧМР від 01.07.2020 № 988/20/вих, згідно з рішеннями ЧМР право користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , не надавалось (а.с.25). Право власності, постійного чи тимчасового користування земельною ділянкою під будинком АДРЕСА_1 не зареєстровано, у реєстрі речових прав на цю земельну ділянку не значиться, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлено.
Крім того, відсутні дані, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи ці вимоги закону, а також те, що позивач пережив нервовий стрес, було суттєво ушкоджено належне йому майно, позивач певний час не мав можливості ним користуватися за призначенням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення морального відшкодування, розмір якого вірно оцінив в 3000 грн.

З врахуванням наведеного та з метою забезпечення єдності судової практики, слід дійти висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги, що питання стосовно обстеження та виконання робіт з видалення та обрізки дерев, що розташовані на прибудинковій території вищевказаного будинку, повинно було бути вирішено на зборах співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог діючого законодавства, а отже вони як співвласники несуть відповідальність за прибудинкову територію, в тому числі за її зелені насадження, є безпідставними та безґрунтовними, оскільки, як вже зазначалося вище та підтверджено матеріалами справи, мешканці вказаного будинку зверталися з проханнями видалити аварійні дерева, на які були дані відповіді, що роботи з видалення дерев будуть виконані відповідальним виконавцем за умов відповідного фінансування.

Не ґрунтується на нормах права посилання скаржника в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не було враховано те, що роботи з видалення дерев на прибудинкових територіях міста за рахунок коштів місцевого бюджету є правом, а не обов`язком міської ради та її структурних підрозділів та можуть бути виконані відповідальним виконавцем згідно з дозвільними документами тільки за наявності відповідного фінансування на дані цілі та в порядку черговості, враховуючи положення підпункту 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування».
Не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення і доводи скарги щодо  порушення позивачем вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 26.2. розділу 26 Постанови КМУ «Про Правила дорожнього руху», оскільки скаржником не надано доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР. 
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, урахував конкретні обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та ґрунтується на засадах верховенства права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить стягнути з Виконавчого комітету ЧМР витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн.
Згідно з положенням п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя ст. 133 ЦПК України).
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на зазначене, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Колегія суддів, вирішуючи питання стягнення витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (написання й подання відзиву на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради), взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги від 22.05.2020 (а.с.210-212), розрахунку судових витрат від 10.02.2021 (а.с.209), акту наданих послуг від 10.02.2021 (а.с.207), квитанцію №36 від 26.02.2021, дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн, які належним чином обґрунтовані та підтверджені 

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року - залишити без змін.
Стягнути з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 04062015, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) 4000 (чотири тисячі) гривень у відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги.  

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України  

Судді Чернігівського апеляційного суду   

                                                                                          І.О.Боброва
                                                                                                                       
                                                                                          О.Є.Мамонова

                                                                                           Н.В.Шитченко

                              Повний текст постанови суду складений 15.03.2021.