ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1244/21 Справа № 199/1972/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:
В березні 2018 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат — задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» загальний борг за кредитним договором № 500282760 від 11 червня 2012 року в сумі 68 272 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу за кредитом – 30 955 грн. 24 коп., заборгованість по відсоткам і комісії – 21 117 грн. 22 коп., сума заборгованості за пенею – 16 200 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» судовий збір, сплачений при подачі позову, в розмірі 1 762 грн..
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року у цивільній справі №199/1972/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в повному обсязі.
       У відзиві ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року залишити без змін.
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2012 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник: ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”) заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ПАТ «Альфа-Банк» та заяву на отримання кредиту від цього банку і уклав кредитний договір, підписанням яких підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ПАТ «Альфа-Банк» становлять кредитний договір між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, як позичальником. 
30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю – договір факторингу, згідно з яким ПАТ «Альфа-Банк» у відповідності до ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «Дата Майнінг Груп» прийняло право вимоги, права кредитора і відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 500282760 від 11 червня 2012 року. Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов`язання виконали повністю.
10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» і ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю – договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Дата Майнінг Груп» у відповідності до ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги, права кредитора і відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №500282760 від 11 червня 2012 року. Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов`язання виконали повністю.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором виникла заборгованість і на момент звернення з позовом загальний розмір заборгованості становить 68 272 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу за кредитом – 30 955 грн. 24 коп., заборгованість по відсоткам і комісії – 21 117 грн. 22 коп., сума заборгованості за пенею, штраф, неустойка – 16 200 грн..
На виконання умов договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача від імені ТОВ “Дата Майнінг Груп” направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та у строки і на умовах передбачених договором.
Згідно ч.2 ст. 1050, ч. 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України_встановлено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З урахуванням того, що відповідачем не виконанні зобов`язання по кредитному договору, а після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів, тому ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №500282760 від 11.06.2012 року в сумі 68272,46 грн.
       Задовольняючи позовні вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 500282760 від 11 червня 2012 року з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повергнення боргів» в сумі 68 272 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу за кредитом – 30 955 грн. 24 коп., заборгованість по відсоткам і комісії – 21 117 грн. 22 коп., сума заборгованості за пенею – 16 200 грн.. у розмірі 68272,46 грн.
       Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про застосування строків позовної давності та не надав вказаному клопотанню оцінку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» і ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, за умовами якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача по кредитному договору №500282760 від 11 червня 2012 року. 
Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватись з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, оскільки саме з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань.
А тому, відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог пропущений, так як товариство звернулось до суду у березні 2018 року.
       Твердження апелянта, що ТОВ “Дата Майнінг Груп” не набув прав та обов`язків фактора, а тому правочин з ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є нікчемним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження відступлення права грошової вимоги від ТОВ “Дата Майнінг Груп” до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по кредитному договору №500282760 від 11 червня 2012 року представником позивача було надано Витяг з договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року та Витяг з Додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року із зазначенням саме заборгованості відповідача (а.с. 20, 24).
Також згідно Протоколу №214435 про проведення аукціону зазначено ціну продажу та суму, що підлягає сплаті переможцем ауціону продавцю (а.с. 206-207, 208, 209-210).
Окрім того, відповідачем у встановленому законом порядку не визнавались недійсними договори факторингу від 30.09.2014 року укладений між ПАТ “Альфа-Банк” та ТОВ “Дата Майнінг Груп” та договір факторингу укладений між ТОВ “Дата Майнінг Груп” до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 10.10.2016 року. 
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова