КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

              Справа № 22-ц/824/4790/2021                             Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Т.М.
          752/22462/20                                                                              Доповідач-Чобіток А.О.
                                               П О С Т А Н О В А
                                              ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
15 березня  2021 року Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.  
секретар - Зиль Т.С. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко Валентина Василівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку сумісного майна, визнання права власності у порядку спадкування ,-
 
                                                            у с т а н о в и в:
 
Ухвалою  Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та заборонено приватному нотаріусу КМНО Клітко В.В. вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям щодо спадкового майна в рамках спадкової справи № 11/2-020 від 14.08.2020 року, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу через порушення норм процесуального права при її винесенні та  направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
          Установлено, що   ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просить встановити факт того, що вона проживала з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1972 року до дня його смерті; визнати за нею право власності на Ѕ частину спадкового майна.
Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу КМНО Клітко В.В. вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину будь-яким спадкоємцям, оскільки в разі видачі одному із спадкоємців свідоцтва до закінчення судового розгляду справи він зможе розпорядитися спадковим майном. Указана заява мотивована тим, що спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_5 , є їх спільна донька з померлим - ОСОБА_3 , а також діти померлого від першого шлюбу - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також вона як особа, що проживала з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу.   ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без попередження звернулись до нотаріуса та відкрили спадкову справу у приватного нотаріуса Клітко В.В .. 
 
Позивач зазначала, що у випадку оформлення права власності на спадкове майно, відповідачі матимуть можливість безперешкодно ним розпорядитися, що суттєво вплине на її спадкові права та обов`язки, у випадку задоволення даного позову.  
    
          Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1 , перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції  приходить до наступного.
 
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).
 
Згідно із п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України,  позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
 
З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду та  є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.
 
У Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач заявляє вимоги про визнання за нею права власності на Ѕ частину спадкового майна після померлого ОСОБА_5 як особа, яка проживала з останнім без реєстрації шлюбу, що заперечують відповідачі  ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . 
 
 Разом з тим наявність спору не є безумовною підставою до задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб.
 
       Так, відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
 
Суд апеляційної інстанції, уважає, що позивач не обґрунтувала необхідність заявленого нею  заходу забезпечення позову.
 
Частиною 2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.
 
Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
 
Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.
 
Доказів звернення позивача з відповідною заявою до приватного нотаріуса Клітко В.В. про перебування на розгляді Голосіївського районного суду м. Києва, поданої нею до інших спадкоємців ОСОБА_5 позовної заяви та зупинення у зв`язку з цим вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №11/20 від 14.08.2020 року, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду надано не було.
 
З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_2 того, що не вжиття судом обраного нею заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, оскільки вона не скористалась наданим їй правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.
 
За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обгрунтування позивачем обраного нею заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту її прав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову в даній справі у запропонований спосіб, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відповідно до ч.7 ст. 153 ЦПК України. 
 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

                                                       п о с т а н о в и в:
 
           Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
            
           Ухвалу  Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року  скасувати.
           
           Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.
 
   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :                                                                       А.О. Чобіток  
                                   
            Судді:                                                                                   О.В. Немировська
 
                                                                                                               Т.І. Ящук