Ухвала
Іменем України 
21 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 1-308/11
Провадження № 51 – 2326 км 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання                 ОСОБА_4 ,
прокурора                                                     ОСОБА_5 ,              
 
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи щодо 
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,  проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_2 ,  раніше не судимого, 
за ст. 15 ч. 2, ст. 364 ч. 2 КК України,  
за касаційною скаргою ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року засуджено ОСОБА_6 за ст. 15 ч. 2, ст. 364 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з фінансово-господарською діяльністю, на строк 
1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. У строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення з 07 квітня 2008 року по 06 червня 2008 року.  
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, фактично не являючись посадовою особою ТОВ «Крона Центр», вчинив закінчений замах на зловживання службовим становищем, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінальної щодо якої виділені в окреме провадження, склали завідомо неправдиві недержавні цінні папери та офіційні документи, на підставі яких у ТОВ «Центр Крона» виникли грошові зобов`язання перед ПП «Транспортник 2005» на суму 190 000 гривень та настали юридично значущі факти у вигляді порушення справи про банкрутство ТОВ «Крона Центр», однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , у зв`язку з його помилкою щодо свого фактичного стану по відношенню до ТОВ «Центр Крона».
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року відмовлено особі, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Центр Крона» в задоволенні клопотання про зміну потерпілого у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 за ст. 364 ч. 2 КК України та відмовлено у прийнятті до розгляду апеляції ТОВ «Центр Крона» в особі ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року щодо ОСОБА_6 . 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Центр Крона», посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а кримінальну справу направити до Дніпровського апеляційного суду для розгляду по суті. Указує на те, що ОСОБА_8 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 отримала статус потерпілої внаслідок підлогу установчих документів ТОВ «Центр Крона», вона з дня первинної реєстрації не була законним представником та учасником ТОВ «Центр Крона». Посилається на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, якою ТОВ «Центр Крона» визнано потерпілим в межах однієї кримінальної справи, в якій відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_7 діяв за попередньою змовою із ОСОБА_6 , матеріали щодо останнього виділені в окреме провадження і прийнято оскаржене рішення. Вважає, що визнання ТОВ «Центр Крона» потерпілим після постановлення вироку щодо ОСОБА_6 не є підставою для позбавлення цієї юридичної особи процесуальних прав сторони.         
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу ОСОБА_7 необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Апеляційний суд у разі необхідності може провести попередній розгляд справи.
Відповідно до вимог ст. 357 ч. 4 КПК України 1960 року при попередньому розгляді справи апеляційний суд може прийняти одне з таких рішень: 1) про питання, пов`язані з підготовкою справи до апеляційного розгляду; 2) про відмову в прийнятті апеляції до свого розгляду; 3) про зупинення провадження в справі; 4) про повернення справи суду першої інстанції. 
Апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляції до свого розгляду, якщо апеляція подана особою, яка не має на це права ( ст. 359 ч. 1 КПК України 1960 року).  
Мотивуючи своє рішення про відмову в прийнятті апеляції ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 до свого розгляду, суд апеляційної інстанції зазначив, що в кримінальній справі щодо ОСОБА_6 за ст. 15 ч. 2, ст. 364 ч. 2 КПК України 1960 року потерпілою визнана ОСОБА_8 , а ТОВ «Крона Центр» відповідно до вимог статей 49, 50 КПК України 1960 року визнано цивільним позивачем.
Відповідно до ст. 348 ч. 1 п. 10 КПК України 1960 року цивільний позивач або його представник мають право подати апеляцію в частині, що стосується вирішення позову. 
Зі змісту матеріалів кримінальної справи та вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 вбачається, що ТОВ «Центр Крона» цивільний позов не заявлявся та судом першої інстанції питання щодо цивільного позову у вироку не приймалось. Разом з тим, в апеляційній скарзі директор ТОВ «Центр Крона» – ОСОБА_7 порушує питання про ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 .
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що посилання ОСОБА_7 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, винесену в кримінальній справі за обвинуваченням 
ОСОБА_7 за ст. 357 ч. 2, ст. 224 ч. 3, ст. 19 ч. 2, ст. 358 ч. 2 КК України, якою ТОВ «Центр Крона» визнано потерпілим за окремими епізодами, є безпідставним, оскільки зазначене рішення прийнято в межах іншої справи та після постановлення зазначеного вироку щодо ОСОБА_6 від 12 червня 2013 року.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що апеляцію подано неналежною особою і відсутні підстави для прийняття цієї апеляції до розгляду. 
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 і скасування оскарженої постанови апеляційного суду не знаходить.
Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, Суд
 ухвалив:
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2020 залишити без зміни, а касаційну скаргу ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 – без задоволення.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3