ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 р. 	Справа № 440/4851/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 21.10.20  по справі № 440/4851/20 за позовом                ОСОБА_1 до               Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                       
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій, з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с. 65-71/, просить визнати дії суб`єкта владних повноважень  відповідача  протиправними  в частині відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1105  від 16 липня 2020 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1  відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу подання позовної заяви; стягнути з відповідача  на користь позивача суму витрат в розмірі 10000 грн за надання правової допомоги  та витрати на сплату судового збору.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій (Чутівський район) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16 липня 2020 року №1105.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 13 липня 2020 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1   витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в стягненні на її користь витрат на правову допомогу, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині  не задоволення стягнення на її користь суми витрат          10000 грн за надання правової допомоги та ухвалити нове рішення у відповідній частини про стягнення з відповідача   на її користь суму витрат в розмірі 10000 грн за надання правової допомоги позивачу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що  сторона позивача виконала та надала всі підтверджуючі документи, котрі передбачені нормами процесуального права, визначені Кодексом адміністративного судочинства України. Більш того, безпосередньо суд в своєму рішенні вказав всі передбаченим адміністративним судочинством норми, але не застосував їх при вирішенні питання розподілу судових витрат. Звертає увагу, що відповідний договір про надання правової допомоги від 10.07.2020  був одночасно подано з позовною заявою до суду, що відповідає час. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та при відкритті провадження у справі судом першої інстанції не було висловлено зауважень з приводу відсутності ордеру чи довіреності. Посилається на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові у справі № 727/4597/19 від 16.04.2020, згідно якої адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач  просив рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)       справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13 липня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 92/, звернулася до органу Пенсійного фонду України  із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 та  пакетом документів /а.с. 88-130/.
За результатами розгляду вказаної заяви відділом з питань призначення пенсій (Чутівський район) Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Полтавській області прийнято рішення від 16 липня 2020 року № 1105, яким відмовлено  гр. ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявниця не досягла відповідного пенсійного віку та у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку /а.с. 131-133/.
Не погодившись з відмовою ГУ ПФУ в Полтавській області в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, позивач звернувся до суду даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що   станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 (13.07.2020) ОСОБА_1   досягла 45 років, мала стаж роботи 22 років 02 місяці 24 дні (тобто не менше 15 років), з нього   8 років 4 місяці 8 днів (тобто не менше 7 років 6 місяців) на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України,   а відтак, доводи відповідача про недосягнення позивачем відповідного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та про те, що пільговий період роботи позивача не підтверджений в установленому законодавством порядку   є помилковими, а оскаржуване рішення №1105 від 16.07.2020 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому вказане рішення   є протиправним та підлягає скасуванню.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 10000 грн за надання правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що  до суду не надано жодного документа на підтвердження повноважень адвоката Попова Євгена Васильовича на представлення інтересів ОСОБА_1 , зокрема, не надано довіреності або ордера, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", як не вказано і причин неможливості надання до суду такого документу на час розгляду справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду в частині  задоволення позовних вимог не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для надання правової оцінки  законності та обґрунтованості рішення суду в цій частині.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, виходить з такого.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.   1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Позивачем до суду першої інстанції для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було надано: копію   договору про надання правової допомоги   від 10.07.2020, укладеного між адвокатом, діючим на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000329 від 31.01.2020   та ОСОБА_1 , предметом якого є надання позивачу правової допомоги щодо захисту його інтересів при призначенні пенсії за віком, а також здійснення представництва останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, господарських та адміністративний судах України   /а.с. 56-57/;   копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ЛГ №000329, виданого ОСОБА_2 /а.с. 51/;   копію посвідчення адвоката України, виданого 31.01.2020 ОСОБА_2 /а.с. 52/; копію   акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 10 липня 2020 року, складеного 30.08.2020 /а.с. 57/;   копію довідки від 10.07.2020, виданої адвокатом ОСОБА_2    ОСОБА_1     /а.с.53/.
Колегія суддів зазначає, що надані копії  довідки від 10.07.2020, виданої адвокатом ОСОБА_2     ОСОБА_1  та акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 10 липня 2020 року, складеного 30.08.2020, не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги. Тобто вказані документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній адміністративній справі №  440/4851/20.
Враховуючи те, що наданими документами витрати на правову допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Аналогічна правова позиція щодо відмови в стягненні витрат на правничу допомогу   з огляду на відсутність посилання в договорі та розрахунковому документі на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги, викладена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 716/155/17.
Крім того, колегія суддів зазначає, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
З огляду на матеріали справи, представником позивача не долучено до матеріалів справи розрахунок погодинної вартості правової допомоги, що є окремою підставою для відмови в їх стягненні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року в справі № 569/17904/17 та від19 березня 2020 року у справі № 140/2323/19.
З огляду на викладене, інші доводи заявника апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності необхідності долучення до матеріалів справи довіреності або ордеру не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про відсутність документально підтверджених доказів про понесення витрат на правничу допомогу в межах розгляду цієї справи.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 по справі   № 440/4851/20  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов