ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р.	Справа № 440/6373/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кузіна Жанна Василівна, м. Полтава по справі № 440/6373/20
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)      третя особа         Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Полтави  з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), 3-тя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Державного виконавця Відділу  примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Лукмасла Миколи Миколайовича, оформлене повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.10.2020 року;
- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) прийняти до виконання виконавчий лист Київського районного суду м. Полтави по справі № 2а-1927/11/1609, яким зобов`язанно Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію з 15.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов ’язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням її підвищення передбаченого ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідої Чорнобильської катастрофи», з урахуванням нарахованої та отриманої ОСОБА_1 пенсії, що виплачувалась йому з 15.09.2010рої Головнім управлінням пенсійного фонду в Полтавській області.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10.12.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В  обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є протиправною бездіяльністю виконавця, а тому рішення  про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.10.2020 є протиправним та передчасним, а отже таким, що підлягає скасуванню.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 24 січня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-1927/2011 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука про визнання дій неправомірними і зобов`язання провести перерахунок пенсії позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 20 січня 2009 року по 19 травня 2010 року - в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та за період з 20 травня 2010 року по 14 вересня 2010 року в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням проведених виплат. Визнано неправомірним рішення колегіального органу з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці від 15.09.2010 року №39 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи." Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 15.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду ІІ групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постражди внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням підвищення передбаченого ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням нарахованої та отриманої ОСОБА_1 пенсії, що виплачувалась йому з 15.09.2010 року Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області передати пенсійну справу ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука, після набрання чинності зазначеної постанови, для призначення йому пенсії на підставі вимог ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В задоволенні решти вимог - відмовлено. 
Постанова набрала законної сили 30.05.2011 року та звернута до виконання.
24.09.2020 року позивачу Київським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист у справі №2-а-1927/2011 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 15.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду ІІ групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 15.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням її підвищення передбаченого ч. 3 ст. 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням нарахованої та отриманої ОСОБА_1 пенсії, що виплачувалась йому з 15.09.2010 року Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області .
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа від 24.09.2020 року № 2-а-1927/2011.
Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.10.2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло М.М.. повернув виконавчий документ № 2-а-1927/2011 від 24.09.2020 року, виданий Київським районним судом Полтавської області, стягувачу на підставі п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»  у зв`язку з припиненням юридичної особи Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука.
Непогодившись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що судом не встановлено порушень головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Лукмасло М.М. вимог законодавства, а рішення про повернення стягувачу виконавчого документа № 2-а-1927/2011 від 05.12.2013 року, виданого Київським районним судом м. Полтави прийнято відповідно до вимог законодавства. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частинами 2 та 4 статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII  (далі за текстом - Закон №1404-VIII) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
Положеннями п. 1 ч. 1  ст. 3 Закону № 1404-VIII   встановлено, що відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених   законом   випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених   законом   або міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 3   ст. 13 Закону №1404-VIII   під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим   Законом   та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно  ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Разом з тим, пунктом 5 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: юридичну особу - боржника припинено.
Згідно зі ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці (код 22529706) як юридичну особу припинено з 04.04.2014 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.
Згідно Додатку № 1 до зазначеної вище постанови Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України (код 40367050) як юридична особа припинено з 12.09.2019 року.
В силу ст. 104 ЦК України до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перейшли всі права та обов`язки Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України.
Відповідно ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 4 ст. 379 КАС України). 
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено можливості самостійної заміни державним виконавцем сторони виконавчого провадження, натомість, в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, лише після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець наділений повноваженнями на звернення до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження. 
В разі ж якщо припинення сторони, на яку судовим рішенням покладено певний обов`язок, відбулось до відкриття виконавчого провадження, із заявою про заміну боржника у виконавчому листі до суду має звертатись саме зацікавлена особа, зокрема, стягувач на підставі ч. 4 ст. 379 КАС України.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно повернув стягувачу виконавчий документ від 24.09.2020 року №2-а-1927/2011 без виконання, про що склав відповідне повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 22.10.2020 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що  позивач на даний час має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі в порядку ст. 379 КАС України для забезпечення подальшого виконання виконавчого документу.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.12.2020 року по справі № 440/6373/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.12.2020 року по справі № 440/6373/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва