Справа № 299/3674/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,                                                        розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на ухвалу судді Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2020 року (у складі судді Бак М.Д.) за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про видачу судового наказу, -
ВСТАНОВИВ:
       АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (надалі – Товариство) звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу у жовтні 2020 р. 
       Просило стягнути з ОСОБА_1 1283,61 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.
       Ухвалою судді Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2020 р. у видачі судового наказу відмовлено. 
       Товариство просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-між АТ «Закарпатгаз» і ОСОБА_1 існують договірні відносини щодо надання послуги з розподілу природного газу на підставі Типового договору розподілу природного газу, відтак розрахунок заборгованості зроблено відповідно до вимог Кодексу ГРМ і Типового договору;
-доданий до судового наказу розрахунок заборгованості містить усі необхідні дані, з яких випливає висновок про наявність боргу у споживача за оплату наданої послуги з розподілу природного газу;
-відповідно до протоколу № 23 Загальних зборів акціонерів ПАТ «Закарпатгаз» від 22.03.2019 р. було прийнято рішення про зміну типу Товариства з «публічного акціонерного» на «приватне акціонерне», та зміну найменування із «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» на «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз». Ідентифікаційний код юридичної особи та банківські реквізити залишились без змін. Отже, змінилася лише назва Товариства, відтак право грошової вимоги виникло саме у АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз».
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Згідно з приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відтак, ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що стороною Типового договору розподілу природного газу є ПАТ «Закарпатгаз», заяву про видачу судового наказу подано АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», тобто, іншою юридичною особою, документ під назвою «Фінансовий стан», у якому не вказано, працівником якого суб`єкта господарювання його складено, та не відображено зміну показників лічильника газу, не підтверджує обставини в цій частині, наведені в обґрунтування заяви, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу.
Колегія суддів не може погодитися із цими висновками.
Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.
Відповідно до п.3 ч.ч.3,4 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:1) документ, що підтверджує сплату судового збору;2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;3) копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.
Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.
Як убачається із матеріалів справи, Товариствояк постачальник природного газу звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуги з розподілу природного газу в розмірі 1283,61 грн.
Заява про видачу судового наказу обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 , яка є споживачем природного газу, не оплачувала належним чином Товариству надані на підставі Типового договору послуги з розподілу природного газу. У поданій заяві зазначено, що між Товариством і ОСОБА_1 існують договірні відносини щодо надання послуги розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494.
На підтвердження розміру заборгованості Товариство додало до заяви фінансовий стан споживача,де нарахування заборгованості за вказану послугу зафіксоване у розмірі 1283,61 грн. (а.с.9).
Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п.п.1.1, 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494).
Згідно з вимогами ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Типовий договір укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу, не звернув уваги на те, що зміна назви Товариства не припиняє обов`язкуспоживача, який фактично користується послугами, що підтверджується фінансовим станом споживача, сплатити за надані послуги розподілу природного газу грошові кошти.
У контексті наведеного відмова у видачі судового наказу є формалізмом зі сторони суду, а тому оскаржене судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, ухвалу судді Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2020 року належить скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задовольнити.
2.Ухвалу судді Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
4.Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2021 року.

Судді: