КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження № 22-ц/824/106/2021                   
                                                                                                   справа № 759/13755/17                                                  
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 25 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва, постановлене суддею Миколаєць І.Ю.   20 липня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від спадщини за заповітом,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У вересні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення спадкоємця ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання позивача таким, що прийняв спадщину на все належне ОСОБА_3 на день смерті майно по праву чи за законом.
Свої вимоги  обґрунтував тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, яка проживала в одній квартирі з відповідачем, який, як і позивач, був її сином. Відповідач проживаючи з матір`ю, ображав її, не здійснював догляд за нею, забирав в неї кошти. За два тижні до смерті ОСОБА_3 , про безпорадний стан якої було відомо відповідачу, він нікого не попереджаючи, завідомо лишивши в небезпеці свою матір, покинув межі України. Відповідач також не приймав жодної участі ні матеріальної, ні фізичної у похованні матері. Позивач посилається на норму ст. 1224 ЦК України, за змістом якої від права на спадкування за законом усуваються особи, що ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від спадщини за заповітом відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовної заяви в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, посилається на те, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування у зв`язку з ухиленням від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, від надання допомоги спадкодавцеві.
Позивач у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
 Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
           Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена позивачем норма закону не може бути підставою для усунення спадкоємця від спадщини за заповітом.
            Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 02.07.2010 року було складено заповіт, відповідно до якого  ОСОБА_3 заповідає все своє майно  ОСОБА_2 у ( а.с. 79)
ІНФОРМАЦІЯ_1  померла  ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 60).
21.03.2017 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №355/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_3 .
Із заявою про прийняття спадщини за законом ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся син померлої  ОСОБА_1 (а.с. 59)- позивач по справі та із пропуском встановленого шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини за заповітом ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлої  ОСОБА_2 , відповідач по справі. (а.с. 100).
Постановою від 25.09.2017 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я  ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на зазначене майно у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно.
Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
У відповідності до ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
            Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про усунення спадкоємця від спадщини за заповітом, оскільки відповідач є спадкоємцем за заповітом, а підстава усунення від права на спадкування, на яку посилається позивач, може бути застосована виключно при спадкуванні за законом. 
За таких обставин колегіясуддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
            Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  29 березня  2021 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: