У Х В А Л А  
15 січня 2021 року
м. Київ
справа № 562/1686/18
провадження № 61-16928ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Здолбунівської районної державної адміністрації, про встановлення способу участі у вихованні дитини,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення способу його участі у вихованні дочки ОСОБА_3 .
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому побачення з нею кожну першу та третю суботу щомісяця з 9.00 до 20.00 години за місцем проживання (перебування) дитини в присутності її матері.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
11 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду                         від 08 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору та виконання вимог статті 392 ЦПК України. 
У грудні 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки скарги усунуто.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підстави касаційного оскарження.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що судом апеляційної інстанції застосовано положення статті 157 СК України, статей 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», оскільки не враховано правові висновки Верховного Суду з приводу застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах від 23 червня 2020 року у справі №754/9026/16-ц та від 01 липня 2020 року у справі №138/96/17.
За таких підстав касаційна скарга  ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом першим частини другої статті 389 ЦПК України та подана в строк, встановлений статтею 390 ЦПК України.
Скаржником сплачено судовий збір у розмірі 1280 грн та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року.
Витребувати з Здолбунівського районного суду Рівненської області матеріали цивільної справи №562/1686/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Здолбунівської районної державної адміністрації, про встановлення способу участі у вихованні дитини.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
Є. В. Петров
О. С. Ткачук