ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 640/11675/19
адміністративне провадження № К/9901/31878/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  640/11675/19
за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівіні» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: А. Ю. Коротких, Є. О. Сорочко, Є. В. Чаку) від 15 жовтня 2020 року, 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІВІНІ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2019 року №  00004011402, № 00004021402 та № 00004031402. 
2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2020 року позов задоволено частково.
3. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
4. Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору. Встановлений десятиденний строк на усунення недоліків з дня вручення цієї ухвали.
5. Відповідно до даних про вручення поштового відправлення, ухвалу судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 25 вересня 2020 року.
6. 06 жовтня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві про усунення недоліків, в якій відповідач зазначає про те, що оскільки судом першої інстанції було скасовано частково податкові повідомлення-рішення, то сума судового збору становить не 3 144 грн., як зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а 1848, 80 грн. Відповідно до платіжного доручення № 4698 від 28 серпня 2020 року апелянтом було сплачено лише 1 848, 80 грн. 
7. Проте, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року заяву про усунення недоліків залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.  Києві повернуто особі, яка її подала.
8. 23 листопада 2020 року, не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головним управлінням ДПС у м.  Києві подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
9. Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
10. 17 грудня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
11. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
12. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 15 вересня 2020 року виконано не у повному обсязі, а саме повністю не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає її необґрунтованою та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі та перешкоджає скаржнику у доступі до правосуддя.
14. Касаційну скаргу обґрунтовано не вірним застосуванням норм матеріального права, а саме статі Закону України «Про судовий збір», що призвело до не вірного визначення судом суми судового збору за подання апеляційної скарги у справі.
15. Звертає увагу на те, що відповідач оспорював рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а тому судовий збір сплачено у відсотковому відношенні від спірної суми задоволених вимог, який повинен бути сплаченим при оскарженні судового рішення в частині задоволення позовних вимог.
ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
17. За положеннями пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
18. Частиною першою статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
19. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
20. Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
21. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
22. Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (у редакції Закону, чинній на час подання позовної заяви, далі - Закон № 3674-VI) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
23. Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
24. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, за подання адміністративного позову, який подано юридичною особою, майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
25. Частиною 3 статті 6 Закону № 3674-VI   передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
26. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
27. При цьому, в силу пункту 5 частини другої статті 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції, які, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 315 КАС України, можуть полягати в скасуванні судового рішення повністю або частково, тобто в частині позовних вимог, та ухваленні нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення, або залишенні позовної заяви без розгляду повністю або частково. 
28. Відповідно до положень підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
29. Відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня - 1921 гривень.
30. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач з адміністративним позовом звернувся до суду у 2019 році, а за змістом прохальної частини позовної заяви, остання утримує у собі вимоги майнового характеру на загальну суму 139 741 грн., а саме визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 березня 2019 року:
- № 00004011402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 51 376 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 41 101 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10 275 грн.;
- № 00004021402, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмір 13 991 грн.;
- № 00004031402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 74 374 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 59 499 гри. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 14 875 грн.
31. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби місті Києві від 27 березня 2019 року №00004011402 в частині на суму 32 777, 5 грн., в іншій частині залишити в силі.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби місті Києві від 27 березня 2019 року № 00004021402 повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби місті Києві від 27 березня 2019 року №00004031402 в частині на суму 35 399, 7 грн., в іншій частині залишити в силі.
У решті позовних вимог відмовлено.
32. Внаслідок часткового задоволення позовних вимог, питання щодо стягнення на користь позивача судового збору вирішене відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України та пропорційно до задоволених вимог стягнуто з відповідача судовий збір.
33. Згідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
34. Тобто, питання щодо розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог майнового характеру, залежить від пропорційності до задоволеної чи відхиленої частини таких вимог, що складає для сторони спір та незгоду. Для сторони позивача в частині відмовленої частини вимог, для відповідача в частині задоволеної. При зверненні з скаргою до суду апеляційної інстанції, та чи інша сторона виборює свій інтерес в залежності від тієї чи іншої частини вимог майнового характеру яка задоволена чи відхилена судом першої інстанцією, саме ця частина вимог в матеріальному вимірі складає певного роду ціну позову та є спірної, а тому з її спірної для сторони частини підлягає обчисленню розмір ставки судового збору, якій підлягає сплаті при зверненні з апеляційною скаргою. 
35. Зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог майнового характеру та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
36. З урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що розмір ставки судового збору, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду в частині оскарження задоволених вимог, у даному випадку, становить 2881,50 грн (82168,20х1,5%=1232,52 менше 1921 грн., тому 1921х150), а не 3144,00 грн., як помилково порахував суд апеляційної інстанції.
37. За таких обставин, аргумент, наведений відповідачем, щодо невірного визначення судом апеляційної інстанцій розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду є обґрунтованим.
38. Отже, неправильно визначивши суми судового збору суд апеляційної інстанції, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням у повному обсязі вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги.
39. Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції та (або) суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
40. З огляду на те що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її скасування та направлення справи для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити. 
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року скасувати, а справу № 640/11675/19 направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов