УХВАЛА

16 лютого 2021 року  
Київ
справа №813/2250/17
провадження №К/9901/3334/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мацепури Валерія Степановича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), треті особи: перший заступник начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби – начальник штабу майор Римарчук Ігор Іванович, начальник Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби підполковник Мельник Сергій Олександрович, про визнання протиправними і скасування дисциплінарних стягнень,
у с т а н о в и в :
27 січня 2021 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.
29 січня 2021 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
Скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження. Одночасно у скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши доводи якої та матеріали касаційної скарги, суд, із урахуванням положень частини третьої статті 329 КАС України, дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.
З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі рішень убачається таке.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними і скасування дисциплінарних стягнень: «попередження про неповну службову відповідність», накладеного на полковника ОСОБА_1 начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 25 травня 2017 року та «догана», накладеного начальником штабу майором ОСОБА_3 25 травня 2017 року.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 28 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року, адміністративний позов задовольнив в частині визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення «догана», накладеного 25 травня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», суд виходив з того, що позивачем не наведено підстав та не надано доказів, які вказують на оскарження по суті порушень, зазначених у висновку службового розслідування від 25 травня 2017 року, затвердженому начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 . Судом не встановлено обставин у підтвердження факту наявності неприязних стосунків між позивачем та його керівництвом, які, на думку позивача, є підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також порушень строків проведення такого розслідування.
Разом з цим, суд констатував, що дисциплінарне стягнення, накладене на військовослужбовця, не може бути скасоване з одних лише формальних підстав. З урахуванням наявності у позивача численних дисциплінарних стягнень, зокрема, суворої догани, накладеної наказом від 22 грудня 2016 року №1489АГ, суворої догани, накладеної наказом від 12 травня 2017 року, дійшов висновку про правомірність притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
Постановою Верховного Суду від 23 березня 2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Так, суд касаційної інстанції, зокрема, установив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували чи були дії відповідача здійснені в межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням установленої процедури, чи його рішення прийнято на законних підставах, суд апеляційної інстанції не дослідив та не перевірив докази, якими підтверджується вчинення позивачем правопорушень, зазначених у висновку 
10 листопада 2020 року Восьмий окружний адміністративний суд своєю постановою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року змінив в частині мотивів часткового задоволення позову, дійшовши висновку про те, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено спір, однак, невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права не застосовано закон, який підлягав застосуванню, не враховано усіх обставин справи і не надано правової оцінки всім доводам сторін. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Касаційну скаргу подано з підстав, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: автор зауважує, що суд апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 813/1021/17, відповідно до якого підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни за умови наявності зафіксованого самого факту порушення, доведеності в повному обсязі вини військовослужбовця, встановлення ступеня вини та з`ясування причин та умов, що сприяли вчиненню ним правопорушення. Не застосував наслідки, передбачені положенням частини восьмої статті 79 КАС України, у відповідності до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 810/3465/18, а саме: під час апеляційного розгляду суд долучив до матеріалів справи докази, які не подавалися відповідачем суду першої інстанції, та використав їх для обґрунтування законності дій останнього. 
Крім того, автор скарги наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування положення частини першої розділу 3 статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV у подібних правовідносинах, які, на думку останнього, не повинні були застосовуватися, оскільки здійснення перевірки наявності, стану та обліку озброєння та боєприпасів не відноситься до його посадових обов`язків. Разом з цим, указує, що Тимчасова інструкція про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби № 421 від 31 травня 2006 року, застосована судом апеляційної інстанції, стосується виключно начальників відділів прикордонної служби – підрозділів, які безпосередньо здійснюють охорону кордону.
Позивач зазначає, що не підлягало застосуванню Положення про наставництво в органах та підрозділах Державної прикордонної служби України, затверджене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22 березня 2010 року №205, адже закріплення наставників здійснюється наказом керівника органу Державної прикордонної служби України – начальником прикордонного загону, а також посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині заборони проводити службове розслідування особам, зацікавленим у наслідках розслідування.
Проаналізувавши підстави, на яких подана касаційна скарга у цій справі, Верховний Суд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року.
Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328 – 332, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Визнати поважними причини пропуску представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Мацепурою Валерієм Степановичем строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в адміністративній справі № 813/2250/17 і поновити цей строк.
2. Відкрити касаційне провадження за скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мацепури Валерія Степановича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі № 813/2250/17.
3. Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 813/2250/17.
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
5. Установити строк у п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович          

Судді                                                                                                     Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова