Постанова
Іменем України 
                           
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 479/1054/18
провадження № 61-16196св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,  
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Кривоозерський професійний аграрний ліцей,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року в складі судді Рапушевської О. В. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року в складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В.,  
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кривоозерського професійного аграрного ліцею (далі - Кривоозерський ПАЛ) про зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року скасовано наказ Кривоозерського ПАЛ від 31 серпня 2016 року № 135-к щодо його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату та поновлено на посаді старшого майстра виробничого навчання Кривоозерського ПАЛ із 31 серпня 2016 року. 
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року, скасовано наказ Кривоозерського ПАЛ від 07 квітня 2017 року № 53-к щодо його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату та поновлено на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ із 07 квітня 2017 року. 
Позивач вважав, що рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року та від 01 червня 2017 року фактично не виконані в повному обсязі в зв`язку із тим, що до теперішнього часу на посаді старшого майстра, яка згідно із штатним розписом в ліцеї є лише одна, перебуває ОСОБА_2 , адже друга посада старшого майстра, на яку його нібито поновлено, відсутня в штатному розписі закладу, а тому він фактично знаходиться поза штатом. 
Позивача не забезпечено робочим місцем, що також свідчить про неналежне виконання судового рішення та відверте і свавільне ігнорування вимог чинного законодавства. Заробітна плата виплачується з фонду економії заробітної плати згідно із наказом № 214-к після його поновлення в листопаді 2016 року. Таким чином, рішення суду виконано лише формально, а не по суті, тобто, протягом тривалого часу (з листопада 2016 року до жовтня 2018 року) рішення залишається невиконаним в повному обсязі. 
Позивач посилався на те, що звільнений працівник відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, якого поновлено на попередній роботі, повинен бути наділений повноваженнями, які мав до звільнення з роботи, а позаштатний працівник - це не працівник, посада якого не передбачена штатним розписом, а особа, яка взагалі не перебуває в трудових відносинах з підприємством і виконує роботи на громадських засадах або за договором цивільно-правового характеру.
Позивач вважав, що встановлення працівнику при поновленні на посаді тільки частини повноважень, чи надання іншої посади, чи підпорядкування працівникові нового підрозділу є порушенням вимог чинного законодавства. 
На підставі викладеного, позивач просив суд зобов`язати Кривоозерський ПАЛ, в особі його директора, ввести посаду старшого майстра, на яку його поновлено на роботі, в штатний розпис цього навчального закладу та здійснювати виплату належної йому заробітної плати згідно із штатним розписом з фонду заробітної плати Кривоозерського ПАЛ.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року та від 01 червня 2017 року були виконані відповідачем відповідно до вимог законодавства про працю.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що не внесення в штатний розпис після поновлення позивача на посаді другої одиниці старшого майстра та виплата позивачу заробітної плати за рахунок економії заробітної плати не призвели до порушення особистих прав та охоронюваних законом інтересів позивача на працю.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У жовтні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що відповідач в особі директора ліцею формально виконав рішення судів, видавши лише наказ про його поновлення на посаді, проте умови праці, які були до звільнення дотримані не були, що є порушенням вимог статті 29 КЗпП України, адже надання працівникові робочого місця є обов`язком директора; суди безпідставно не застосували положення пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України та не врахували, що після поновлення позивача на роботі, особа, яка займає посаду старшого майстра, на яку його було поновлено за рішення суду, підлягає звільненню, однак відповідач замість того, щоб звільнити особу, яка займає посаду, на яку він був поновлений судовим рішенням, безпідставно вивів позивача поза штат, тобто  змінив умови праці та трудового договору, на що він не надавав своєї згоди. Закріплення робочого місця за працівниками відбувається через видання відповідного наказу, проте в матеріалах справи відсутній будь-який наказ про закріплення за ним кабінету, на що суд не звернув уваги. При цьому, в позовній заяві позивач не наполягав на введенні другої посади, як зазначили суди, а просив ввести посаду старшого майстра, на яку його було поновлено рішенням суду. 
У жовтні 2019 року Голова Первинної профспілкової організації працівників Кривоозерського ПАЛ Підвисоцька О. В. подала на адресу Верховного Суду пояснення на касаційну скаргу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 із 18 травня 1971 року працював у Кривоозерському середньому сільському професійному технічному училищі № 8, реорганізованому у Кривоозерське середнє профтехучилище № 38, а потім у ОСОБА_3 , обіймаючи посаду майстра виробничого навчання, а з 12 грудня 1994 року старшого майстра, що підтверджується копією трудової книжки.
07 квітня 2017 року ОСОБА_1 згідно із наказом № 53-к звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року позивача поновлено на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ з 07 квітня 2017 року. 
На виконання рішенняКривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року, директором навчального закладу 06 червня 2017 року видано наказ № 81-к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого майстра ліцею з 07 квітня 2017 року, яку він займає до теперішнього часу.
Згідно з наданих штатних розписів Кривоозерського ПАЛ станом на 01 січня 2017 року, 01 січня 2018 року, 31 травня 2018 року, які затверджені директором Департаменту освіти, науки Миколаївської ОДА, в Кривоозерському ПАЛ затверджено 1 (одну) посаду старшого майстра, проте фактично на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ працюють два працівника: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому навчальним закладом нараховується та виплачується заробітна плата кожному працівнику із загального фонду, з урахуванням затвердженого окладу старшого майстра та відповідними доплатами.
Позивач отримує заробітну плату в розмірі посадового окладу старшого майстра з відповідними доплатами, будь-яка заборгованість перед ним відсутня.
Згідно із листом Департаменту освіти та науки Миколаївської ОДА від 04 червня 2018 року, у зв`язку з поновленням позивача на роботі, керівництво відповідача зверталося до Департаменту освіти і науки з клопотанням щодо введення до штатного розпису ліцею додаткової посади старшого майстра з 01 січня 2018 року, але враховуючи типові штатні нормативи професійно-технічних навчальних закладів, введення другої одиниці старшого майстра наразі є недоцільним. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що провадження в цивільних справах  здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ні рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року, ні рішення Кривоозерського районного судуМиколаївської області від 01 червня 2017 року фактично не виконані в повному обсязі, так як до теперішнього часу в штатному розписі існує тільки одна посада старшого майстра, на якій перебуває ОСОБА_2 . Друга посада старшого майстра, яка була скорочена і на яку його поновлено рішенням суду, в штатному розписі відсутня, а тому фактично він перебуває поза штатом, що свідчить про неналежне виконання судового рішення. Також позивач посилався на те, що заробітна плата йому виплачується з фонду економії заробітної плати. Крім того, його не забезпечено робочим місцем, що також підтверджує фактичне невиконання судового рішення.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.
Отже, право громадян на працю забезпечується державою.
Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.
Згідно зі статтею 129? Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Судові рішення, що набрали законної сили,  є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Тлумачення наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє зробити висновок, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним за одночасного виконання роботодавцем двох умов: 1) видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі; 2) внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, які існують на час розгляду справи судом.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права та на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку, що не внесення в штатний розпис після поновлення позивача на посаді другої одиниці старшого майстра та виплата позивачу заробітної плати за рахунок економії заробітної плати не призвели до порушення його особистих прав та охоронюваних законом інтересів на працю, оскільки  позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем за трудовим договором, займаючи посаду старшого майстра, до звільнення і на даний час  (після поновлення на роботі за рішенням суду) він продовжує перебувати з ним у трудових відносинах на підставі того ж трудового договору, йому виплачується заробітна плата у розмірі, який відповідає розміру заробітної прати, визначеної штатним розписом для працівника, який займає посаду старшого майстра, з відповідними доплатами, з нарахованої позивачу заробітної плати здійснюється відрахування ЄСВ, заборгованість з виплати заробітної плати позивачу відсутня.
Доводи касаційної скарги про безпідставне незастосування судами положень пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України, не заслуговують на увагу, оскільки застосування вказаних норм є правом власника або уповноваженого ним органу, а не обов`язком, при цьому, як правильно встановлено судами, позивач після поновлення його на роботі за рішенням суду працює саме на посаді старшого майстра, він допущений до учбового процесу, реально виконує обов`язки старшого майстра відповідно до учбового процесу, в його підпорядкуванні знаходиться певна частина майстрів, тощо. Зазначені обставини свідчать про фактичне встановлення позивачу як працівнику при поновленні на посаді повноважень, які він мав до звільнення. 
Крім того, внесення змін у штатний розпис Кривоозерському ПАЛ не є компетенцією суду.
Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність та законність судових рішень, оскільки посилання позивача на порушення його суб`єктивного прав та охоронюваних законом інтересів в зв`язку з неналежним виконанням рішень суду не знайшло свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду.
Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, а тому підстав для скасування оскаржених судових рішень немає.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
  Судді:  	  С. Ю. Мартєв   С. О. Карпенко   І. М. Фаловська