ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/547/21 Справа № 175/1605/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 55  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" про зміну формулювання звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи з 07 березня 2007 року по 13 серпня 2015 року на посаді торгового представника неексклюзивного продажу у відділі ексклюзивного та неексклюзивного напрямів продажу (02 червня 2008 року назва посади була змінена на «представник торговельний», а назву структурного підрозділу - на «відділ регіональних продажів»; 01 липня 2010 року назву структурного підрозділу було змінено на «відділ регіональних продажів та обслуговування клієнтів»); з 14 серпня 2015 року працював на посаді представника торговельного з прямих продажів. 13 березня 2017 року внаслідок скороченням штату працівників був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до наказу про звільнення з роботи від 13 березня 2017 року № 115-к. 
26 листопада 2018 року позивача було поновлено на роботі на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року. З часу виходу на роботу позивачу визначено робоче місце в ізольованій кімнаті без опалення, йому не надавалися технічні засоби для виконання обов`язків, затримували виплату заробітної плати, не надали відпустку без збереження заробітної плати в строк встановлений в заяві. Під час перебування на лікарняному йому протиправно встановлено простой. 28 січня 2019 року позивач подав заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, у зв`язку з порушенням відповідачем вимог трудового законодавств. 
23 березня 2019 року отримав лист від відповідача, яким був ознайомлений з наказом №19.02.19/1-к "Про скасування наказу про поновлення на роботі від 19 лютого 2019 року у зв`язку з прийняттям Касаційним цивільним судом Верховного Суду постанови від 30 січня 2019 року у справі №175/1180/17, та розрахунковий лист.
Оскільки він не був звільнений на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, просив суд скасувати та визнати недійсним наказ, виданий начальником департаменту управління персоналом ТОВ «Лайфселл» Дороніной Н.В. №19.02.19/1-к від 19 лютого 2019 року «Про скасування наказу про поновлення на роботі, а саме пункту 3. «Встановити день видання цього наказу вважати останнім днем фактичних трудових відносин» та пункту 4 Вважати не дійсним запис про скасування попереднього запису у трудової книжки про скасування наказу про поновлення №483 від 26 листопада 2018 року «Про поновлення на роботі»; вважати днем звільнення 29 січня 2019 року згідно заяви про звільнення датовану від 28 січня 2019 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП; змінити формулювання причини звільнення у трудової книжки виданої на ім`я ОСОБА_1 , зазначивши причини звільнення «невиконання ТОВ «лайфселл» законодавства про працю та умов трудового договору» із посиланням на ч. 3 ст. 38 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати Наказ №08-Н від 10 грудня 2018 року «Про встановлення простою»; стягнути з ТОВ «лайфселл» на його користь вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - 29 січня 2019 року по день ухвалення рішення у справі; стягнути з ТОВ «лайфселл» на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що припинення трудових правовідносин між сторонами відбулося на виконання Постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №175/1180/17, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що просив звільнити його 29 січня 2019 року на підставі положень ч.3 ст.38 КЗпП за власним бажанням, оскільки відповідач не виконував вимоги законодавства про працю та вимоги трудового договору. Всупереч його волі позивач утримувався на роботі та в подальшому наказом від 19 лютого 2019 року був визнаний звільненим ще в 2017 році на підставі п.1 ст.40 КЗпП, тобто роботодавець безпідставно змінив підстави звільнення. Крім того, звільняючи позивача повторно на підставі п.1 ст.40 КзпП, роботодавець не виплатив йому вихідну допомогу, не провів повний розрахунок та не видав вчасно трудову книжку.
Від ТОВ «лайфселл» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що за період перебування з TOB «Астеліт» та ТОВ «лайфселл» у трудових відносинах ОСОБА_1 займав наступні посади: з 07 березня 2007 року по 13 серпня 2015 року - торговий представник неексклюзивного продажу у відділі ексклюзивного та неексклюзивного напрямів продажу (02 червня 2008 року назва посади була змінена на «представник торговельний», а назву структурного підрозділу - на «відділ регіональних продажів»; 01 липня 2010 року назву структурного підрозділу було змінено на «відділ регіональних продажів та обслуговування клієнтів»); з 14 серпня 2015 року - представник торговельний з прямих продажів.
       Наказом від 28 листопада 2016 року № 18-Н «Про зміни в організації виробництва і праці та внесення змін до штатного розпису TOB «лайфселл» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з вдосконаленням та оптимізацією виробничого процесу у ТОВ «лайфселл» в частині управління прямими та непрямими каналами продажів, впровадженням нових підрозділів з управління такими каналами, та у зв`язку з виявленою відсутністю виробничої необхідності у функціюванні відділу територіальних продажів, Дніпропетровськ та діяльності представників торговельних з прямих продажів відповідно до їх посадових обов`язків, було внесено зміни до організаційної структури та штатного розпису ТОВ «Лайфселл» щодо організації діяльності Дирекції споживчого бізнесу, а саме - починаючи з 01 лютого 2017 року виведено (скорочено) зі штатного розпису у департаменті Південного регіону відділ територіальних продажів, Дніпропетровськ та посади у його складі: представник торговельний з прямих продажів (2 штатних одиниці).
       29 листопада 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про його майбутнє звільнення з посади. Відповідно до листа-попередження про скорочення посади позивача від 29 листопада 2016 року № 500 ТОВ «лайфселл» не має можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду, яка б відповідала його професії та спеціальності. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на роботі 31 січня 2017 року (у зв`язку з перебуванням на лікарняному), ТОВ «лайфселл» було видано наказ від 31 січня 2017 року № 5-Н «Про уточнення порядку виконання наказу від 28 листопада 2016 року № 18-Н», згідно з яким посада, займана позивачем, буде виведена (скорочена) зі штатного розпису у день, наступний за першим днем виходу на роботу ОСОБА_1 . Із вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено.
       13 березня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу про звільнення з роботи від 13 березня 2017 року № 115-к.
       Згідно з доповідною запискою головного фахівця з управління персоналом ТОВ «Лайфселл» від 13 березня 2017 року ОСОБА_1 за період з 29 листопада 2016 року по 13 березня 2017 року не пропонувалися вакантні посади, наявні у товариства, у зв`язку з невідповідністю напрямку освіти та/або освітнього рівня та/або досвіду роботи вимогам за такими вакантними посадами.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року у справі №175/1180/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «лайфселл» про скасування наказу начальника департаменту управління персоналом ТОВ «лайфселл» Дроніної Н.В. про звільнення з роботи № 115-к від 13 березня 2017 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді представника торговельного з прямих продажів у ТОВ «лайфселл», стягнення з ТОВ «лайфселл» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення 13 березня 2017 року по день ухвалення рішення у справі, та стягнення з ТОВ «лайфселл» компенсацію моральної шкоди, відмовлено в повному обсязі (том №1 а.с.13-16). Однак, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 23 листопада 2018 року, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення; позов ОСОБА_1 до ТОВ «лайфселл» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково; скасовано наказ начальника департаменту управління персоналом ТОВ «лайфселл» №115-к від 13 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді представника торговельного з прямих продажів у ТОВ «лайфселл»; стягнуто з ТОВ «лайфселл» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 березня 2017 року по 23 листопада 2018 року у сумі 182553,20 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів; стягнуто з ТОВ «Лайфселл» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у сумі 1000 грн.; в іншій частині позову відмовлено; стягнути з ТОВ «Лайфселл» судовий збір на користь ОСОБА_1 у сумі 1280 грн., а на користь держави у сумі 3283,83 грн.; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць (том №1 а.с.17-20).
       На виконання вищевказаної постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року, наказом начальника департаменту управління персоналом ТОВ «лайфселл» Дороніної Н.В. №483-к від 26 листопада 2018 року: скасовано наказ ТОВ «лайфселл» №115-к від 13 березня 2017 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 у ТОВ «Лайфселл» на посаді «представник торговельний з прямих продажів» у департаменті регіональних продажів Східного регіону Дирекції продажів; допущено ОСОБА_1 до роботи у ТОВ «Лайфселл» починаючи з 26 листопада 2018 року (у перший день виходу працівника на роботу); внесено до трудової книжки ОСОБА_1 відповідні записи про скасування наказу №115-к від 13 березня 2017 року та поновлення на роботі; встановлено, що робоче місце ОСОБА_1 знаходиться в кімнаті переговорів на 1-му поверсі в офісному приміщенні ТОВ «лайфселл» в м. Дніпро по вул. Виконкомівська, 7; встановлено режим роботи ОСОБА_1 з 09-00 до 18-00 год. у робочі дні при п`ятиденному робочому тижні, з перервою для відпочинку та харчування з 13-00 год. По 14-00 год.; встановлено що безпосереднім керівником ОСОБА_1 є начальник департаменту регіональних продажів Східного регіону (том №1 а.с.62-63).
       Наказом ТОВ «лайфселл» №08-Н від 10 грудня 2018 року «Про встановлення простою», було встановлено починаючи з 11 грудня 2018 року та до скасування дії наказу, простій працівника за посадою «представник торговельний з прямих продажів» у департаменті регіональних платежів Східного регіону Дирекції продажів - Поліщука Є.В. (том №1 а.с.64-65).
       28 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «Лайфселл» заяву про звільнення з посади 29 січня 2019 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а останнім робочим днем вважати день звільнення, тобто 29 січня 2019 року, просив видати наказ про звільнення, трудову книжку та провести розрахунок та виплату усіх належних сум (том №1 а.с.113).         Однак, ТОВ «Лайфселл» своїм листом №415 від 28 січня 2019 року відмовив у звільненні відповідно до поданої заяви, у зв`язку з відсутністю підстав передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України та рекомендував ОСОБА_1 в майбутньому детально викласти обставини, які дають підстави для звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та підтвердити такі обставини належними доказами (том №1 а.с.114). 
       28 січня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав до ТОВ «лайфселл» заяву про звільнення з посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з доказами про порушення трудового права (том №1 а.с.115).
       Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року провадження №61-47715св18, постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року скасовано, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року залишено без змін (том №1 а.с.21-26).
       У зв`язку з прийняттям Касаційним цивільним судом Верховного Суду постанови від 30 січня 2019 року та з огляду на відсутність правових підстав для подальшого перебування ОСОБА_1 на роботі в ТОВ «лайфселл», наказом начальника департаменту управління персоналом ТОВ «лайфселл» Дороніної Н.В. №19.02.19/1-к від 19 лютого 2019 року скасовано наказ ТОВ «лайфселл» №483-к від 26 листопада 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 »; вважати чинним наказ №115-к від 13 ьерезня 03.2017 року «Про звільнення з роботи»; встановлено день видання цього наказу останнім днем фактичних трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «лайфселл» та перебування працівника на посаді «представник торговельний з прямих продажів» у департаменті регіональних продажів Східного регіону Дирекції продажів; внести до трудової книжки ОСОБА_1 відповідний запис про скасування попереднього запису про поновлення на роботі відповідно до наказу №483-к від 26 листопада 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 »; провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 в день видання цього наказу, в тому числі виплатити компенсацію за 6 днів невикористаної щорічної відпустки (за період перебування у фактичних трудових відносинах з 26 листопада 2018 року по 19 лютого 2019 року, з дати поновлення на роботі по день видання цього наказу), про нараховані суми повідомити ОСОБА_1 письмово; письмово повідомити ОСОБА_1 про видання цього наказу та надати копію цього наказу; наказ набирає чинності з дати його видання (том №1 а.с.138).
       В останній день фактичних трудових відносин - 19 лютого 2019 року, ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, а тому ТОВ «лайфселл» своїм листом №814 від 19 лютого 2019 року письмово повідомив ОСОБА_1 про чинність раніше виданого наказу №115-к від 13 березня 2017 року «Про звільнення з роботи», про останній день фактичних трудових відносин з ТОВ «лайфселл» - 19 лютого 2019 року, про необхідність отримання трудової книжки, шляхом особистого звернення до Відділу кадрового адміністрування ТОВ «лайфселл» та про виплату грошових коштів за лютий 2019 року (том №1 а.с.139).
       Таким чином, на підставі постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року, з огляду на відсутність правових підстав для подальшого перебування ОСОБА_1 на роботі в ТОВ «лайфселл» відповідач правомірно своїм Наказом №19.02.19/1-к від 19 лютого 2019 року скасував наказ ТОВ «Лайфселл» №483-к від 26 листопада 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та залишив чинним наказ №115-к від 13 березня 2017 року «Про звільнення з роботи». З огляду на зазначене, вимоги про зміну формулювання причин звільнення та стягнення вихідної допомоги, є безпідставними.
Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування Наказу №08-Н від 10 грудня 2018 року «Про встановлення простою», суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
       Як зазначено позивачем в позовній заяві, що також не оспорюється представником відповідача, з оспорюваним наказом «Про встановлення простою» ОСОБА_1 був ознайомлений 10 грудня 2018 року.
       Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в 3-місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
       Так, строк для звернення до суду з вищевказаною позовною вимогою сплинув ще 11 березня 2019 року. Обґрунтованих поважних причин пропуску тримісячного строку звернення до суду з такою позовною вимогою позивачем не наведено. Таким чином, ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк для звернення до суду з вимогою щодо визнання незаконним та скасування наказу «про встановлення простою», що є самостійною підставою для відмови в цій частині позовних вимог.
       Оскільки порушень трудових прав ОСОБА_1 з боку ТОВ «лайфселл» судом не встановлено, підстави встановлені ст. 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди також відсутні.
       Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам законності.
       Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавець безпідставно змінив підстави звільнення, хоча позивач 28 січня 2019 року подав заяву про звільнення його за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, підлягають відхиленню оскільки роботодавець не видав наказ про звільнення позивача, а діяв на виконання постанови Верховного суду від 30 січня 2019 року та скасував наказ ТОВ «лайфселл» №483-к від 26 листопада 2018 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », залишивши чинним наказ №115-к від 13 березня 2017 року «Про звільнення з роботи». З огляду на зазначене, позивач не може ставити питання про зміну підстав його звільнення.
       Крім того, подаючи заяву про звільнення за власним бажанням, позивачем не було дотримано положень ст. 38 КЗпП України, відповідно до якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. 
       Доводи апеляційної скарги про те, що звільняючи позивача повторно на підставі п.1 ст.40 КЗпП роботодавець не виплатив йому вихідну допомогу, не провів повний розрахунок та не видав вчасно трудову книжку, підлягають відхиленню оскільки припинення трудових відносин між сторонами спору у 2019 року відбулося не на підставі повторного звільнення працівника, а внаслідок встановлених Верховних Судом обставин у справі № 175/1180/17 щодо правомірності звільнення ОСОБА_1 наказом №115-к від 13 березня 2017 року, що свідчили про відсутність законних підстав для продовження трудових відносин між сторонами. 
       Доказів щодо наявності заборгованості підприємства перед працівником на час припинення трудових відносин у лютому 2019 року, матеріали справи не містять.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що роботодавцем було невчасно видано трудову книжку, підлягають відхиленню, оскільки на виконання вимог Інструкції про ведення трудових книжок працівників у зв`язку з відсутністю позивача на робочому місті 19 лютого 2019 року йому була надіслана пропозиції звернутися до роботодавця за трудовою книжкою, що підтверджується наявним в матеріалах справи листі-повідомленні за вих. №814 від 19 лютого 2019 року.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида