Дата документу  Справа № 334/5546/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/5546/20                                                Головуючий в 1 інст. Філіпова І.М.
Провадження №33/807/82/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 грудня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 21.09.2020 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 21 вересня 2020 року об 01:00 год. в м. Запоріжжі, по пр. Металургів, 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «hyundai tucson» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушена мова, поведінка, що не відповідає обстановці. 

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Від керування транспортного засобу відсторонено, про повторність попереджений. 

Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення вимог п. 2.5 ПДР за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 

Також, 21.09.2020 року ОСОБА_1 об 01:00 год. в м. Запоріжжі по пр. Металургів, будинок 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «hyundai tucson» д.н.з. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 210700-20 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку та залишив місце пригоди. 

Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих не має.
Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення вимог п. 10.1 та 2.10 а ПДР за що передбачено відповідальність за ст.124 та 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, в порушення ст. 277-2, ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без його участі, чим було порушено принцип змагальності сторін та свободи в наданні суду своїх доказів та доведеності перед судом їх переконливості. Вказує, що клопотання про виклик свідків судом було задоволено, однак в матеріалах справи відсутні докази про виклик їх до суду. Звертає увагу, що дані особи не були свідками подій, які відбувалися 21.09.2020 року. Зазначає, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази того, що він керував транспортним засобом 21.09.2020 року. Крім того, працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
       Враховуючи обізнаність  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Клок В.О. про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, відсутність клопотань про перенесення розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю  ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, зміст апеляційної скарги засвідчує незгоду ОСОБА_1 із рішенням суду про визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення внаслідок недотримання судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104869 від 21.09.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Судом першої інстанції неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , яка між тим, зазначена і в його заявах та в апеляційній скарзі (а.с. 18- 23, ).
ОСОБА_1 було відомо про наявність у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжясправи відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і він вживав заходи для забезпечення свого захисту в суді, що підтверджується  ордером з адвокатом  Клок В.О.та договором про надання правової допомоги від 05.11.2020 р. (а.с. 30-34).
Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте, за клопотаннями  ОСОБА_1  та його адвоката слухання справи тричі відкладалося (а.с. 18-22, 26-27, 37-38). 
Отже, ОСОБА_1 безпосередньо чи через свого представника був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення з можливістю прибути до суду для участі в судовому засіданні.
Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Ленінському районному суді м. Запоріжжя, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
       Приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності, поведінку ОСОБА_1  щодо його не явки до суду, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнення від відповідальності, тому розглянув справу 11.12.2020 р. без участі  ОСОБА_1  та його захисника та за відсутності беззаперечних чи вагомих обставин для відкладення розгляду справи.
З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його представником своїми процесуальними правами.
Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови районного суду та виклику його до суду апеляційної інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім при апеляційному розгляді, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, однак ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, що свідчить про небажання останнього реалізувати зазначені права при апеляційному розгляді. 
       Вирішуючи питання за доводами апеляції щодо оскарження судового рішення лише в частині ст. 130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104869 від 21.09.2020 р., актом огляну на стан алкогольного сп`яніння спеціальних технічних засобів, направленням водія на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП « Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 21.09.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 21.09.2020 року, рапортом поліцейського Молодцова В. від 21.09.2020р.; розпискою по передачу транспортного засобу іншій особі та відеозаписом.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до змісту ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За матеріалами справи,  21.09.2020 року об 01:00 год. в м. Запоріжжі, по пр. Металургів, 15 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «hyundai tucson» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушена мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Від керування транспортного засобу відсторонено, про повторність попереджений. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення вимог п. 2.5 ПДР за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
З рапорту працівника поліції В. Молодцової, вбачається, що 21.09.2020 року об 01.11 год. надійшов виклик, про те, що на проспекті Металургів біля буд. 15 сталося ДТП. Прибувши за адресою, потерпілий вказав про обставини ДТП, марку та державний номер причетного транспортного засобу. Під час відпрацювання даної події по вул. Верхня був зупинений автомобіль «hyundai tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому були виявлені характерні пошкодження після ДТП. При спілкуванні з водієм автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.
З оглянутого відеозапису з бодікамер працівників патрульної поліції зафіксовано, чоловіка, який іде на зустріч працівникам поліції, габарити автомобіля включені. Чоловік показує працівникові поліції в електронному вигляді посвідчення водія з мобільного телефону, яким і виявився ОСОБА_1 , на запитання кому належить автомобіль останній повідомляє, що батьку. Сторонніх осіб на відеозаписі не зафіксовано. На запитання працівника поліції скільки ОСОБА_1 випив алкоголю, останній повідомляє, що два бокали пива. Після чого, працівник поліції вказує на ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , роз`яснює йому його права і пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотесту або проїхати до медичного закладу. На що, ОСОБА_1 спочатку погоджується проїхати до лікарні, але потім відмовляється. 
При цьому, з відео вбачається, що сам водій не заперечував факту керуванням транспортним засобом. Зафіксована поведінка водія надавала працівникам поліції підстав об`єктивно вважати, що у останнього є візуальні ознаки алкогольного сп`яніння.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі узгоджуються із іншими доказами і повністю відображають обставини події, які зазначені у протоколі.
Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, що схиляє до визнання таких доводів апеляційної скарги непереконливими.
Посилання на відсутність у матеріалах справи доказів про виклик свідків події спростовується телефонограмами секретаря судового засідання про їх виклик до суду, які наявні у справі (а.с. 49-50). 
Твердження ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, слід визнати безпідставними, оскільки апелянтом не наведено у чому саме полягають ці порушення і при встановлених апеляційним судом вище обставин процедура огляду ОСОБА_1  відповідала вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції. 

Отже, сукупність досліджених доказів, які узгоджуються між собою, вказують, що висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими і повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року, якою на  ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник