Справа № 308/2172/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2021                 м. Ужгород

          Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 – адвокат Петюшка Р.В.,

                                                        в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 26 лютого 2020 року, о 01 годині 05 хвилин, по вул. Дендеші, 28, у м. Ужгород водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) й чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Петюшка Р.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції. Стверджує, що показання свідків про відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та запис БК 3851, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином не підтверджують факт керування ним транспортним засобом. Вказує і на те, що ОСОБА_1 не визнає свою вину і зазначає, що не керував транспортним засобом, а отже не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано 28.05.2020, що підтверджується відміткою у матеріалах справи. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав. 
Справа про  адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Петюшки Р. В., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 та адвокат Петюшка Р. В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки не подавали, а апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотаннями сторони захисту і зокрема 18.11.2020. Вказаного вище дня апеляційним судом було розпочато розгляд справи за участі адвоката Петюшки Р.В. і її розгляд відкладено у зв`язку з бажанням ОСОБА_1 взяти участь у її розгляді. 
Приймаючи рішення про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку апеляційний суд бере до уваги такі факти та обставини. 
Так, із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся і судове рішення прийнято за участі представника ОСОБА_1 – адвоката Петюшки Р. В., але без участі ОСОБА_1 .. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 чи його представнику в передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 21.05.2020. Тому, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що причини пропуску строку на оскарження судового рішення, є слушними, такими, що не спростовані наявними у матеріалах справи доказами. 
У зв`язку з наведеним, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема про те, що копію оскаржуваної постанови адвокат Петюшка Р. В. отримав лише 28.05.2020, що підтверджується відміткою у матеріалах справи, заслуговують на увагу. 
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу – поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження поновлюється. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення. 
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 332444 підтверджено, що 26 лютого 2020 року о 01 годині 05 хвилин у м. Ужгород по вул. Дендеші, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 6», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені щодо нього дані – правильні, в поясненнях по суті правопорушення зазначив, що зазначені в протоколі свідки були забезпечені працівниками поліції через 20 хв після його зупинки, а пояснення він надасть у суді (а. с. 1). 
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а. с. 2, 3). 
З копії постанови серії ДПО18 № 744699 убачається, що 26.02.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, зокрема за те, що 26 лютого 2020 року о 00 годині 47 хвилин у м. Ужгород по вул. Дендеші, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 6», д. н. з. НОМЕР_1 , на якому не підсвічувався державний номерний знак у темну пору доби, і при цьому, будучи позбавленим права керування транспортними засобами (а. с. 4). 
З рапорта поліцейського Стецько В. убачається, що 26.02.2020 під час несення служби в м. Ужгород у складі екіпажу 152 ОСОБА_4 / ОСОБА_5 складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , у якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння і який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, після чого його було відсторонено від керування транспортним засобом, який було залишено на місці зупинки без порушень ПДР, однак розписку ОСОБА_1 відмовився надати (а. с. 5). 
З довідки інспектора Бордаш М. від 28.02.2020 убачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 (а. с. 6). 
З довідки інспектора Бордаш М. від 28.02.2020 убачається, що ОСОБА_1 протягом календарного року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (14.12.2018 складено протокол, на підставі якого Ужгородським міськрайнним судом прийнято рішення, яке Закарпатським апеляційним судом 25.09.2019 залишено в силі, про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік) – а. с. 7. 
З довідки інспектора Бордаш М. від 28.02.2020 убачається, що ОСОБА_1 не є власником жодного транспортного засобу (а. с. 8). 
Викладені в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч. 2 ст. 130 КУпАП дані підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події, із якого убачається, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «Mazda 6», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який вийшов із місця водія, визнав факт керування автомобілем, зазначивши, що повертається додому, однак після пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками сп`яніння, почав заперечувати факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, у присутності двох свідків (а. с. 6). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. 
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. 
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів чи інших дій, які призвели до примусової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, у тому числі й відеозаписом із місця події, із якого як уже зазначено вище, вбачається, що коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу марки «Mazda 6», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вийшов із місця водія та визнав факт керування автомобілем, зазначивши, що повертається додому, однак після пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками сп`яніння, з метою уникнення відповідальності, почав заперечувати факт керування транспортним засобом. Також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується і копією постанови від 26.02.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вказана постанова є скасованою чи оскаржена в установленому законодавством порядку, - таких відомостей стороною захисту не надано. 
Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що показання свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та запис БК 3851, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, жодним чином не підтверджують факт керування транспортним засобом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують встановленого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також порушення ним вимог передбачених п. 2.5 ПДР України й, відповідно, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не визнає вину і зазначає, що не керував транспортним засобом, а отже не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктами 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України. 
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Петюшкою Р. В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними й не спростовують висновків суду першої інстанції, – без задоволення. 
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, що ОСОБА_1 не з`являючись на розгляд справи до місцевого та апеляційного суду позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати пояснення у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд                       
                                               П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Петюшці Р. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 – адвокат Петюшка Р. В., залишити без задоволення. 
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан