ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 р. 	Справа № 480/1219/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук) по справі № 480/1219/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Державної казначейської служби України ,             Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, яка полягає в затримки виплати йому по виконавчому листу № 2а-103/2011 від 10.01.2011  Конотопського міськрайонного суду;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області зробити виплату по виконавчому листу № 2а-103/2011 від 10.01.2011 з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 частково задоволено позов.
Зобов`язано Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за порушення строку перерахування коштів згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2011 року у справі № 2а-103/2011.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідачем, Державною казначейською службою України, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд скасувати  рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись    на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  зазначає, що  прийняте судом першої інстанції рішення порушує порядок нарахування та виплати компенсації, передбачений Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845., оскільки позивач не звертався у встановленому законодавством порядку (п.50 Порядку № 845)  із заявою про виплату такої компенсації.
Позивач та відповідач, Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області, не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 2а-103/2011  від 10.01.2011 року стягнуто з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2010 рік відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням здійсненої за цей період виплати (а.с. 16). 
Зазначене судове рішення на виконання передано Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, про що  повідомлено позивача, та підтверджується  актом приймання - передавання № 37 від 17.07.2017,  листом від 09.08.2017 №Д-37/02.2/09-38  (а.с. 17).
Судове рішення виконано Державною казначейською службою України 12.02.2020 року, кошти в сумі 3150 грн.  перераховані  на банківський рахунок ОСОБА_1 17.02.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 308980 (а.с. 30).
Посилаючись на те, що рішення суду від 10.01.2011 фактично виконано 17.02.2020,  тоді як перерахування коштів мало бути виконано протягом трьох місяців з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей, позивач звернувся до суду із позовом  про визнання протиправною бездіяльності  відповідача , що полягала у затримці виплати коштів, зобов`язанням відповідача здійснити виплати по виконавчому листу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки та три відсотки річних від простроченої суми.
Задовольняючи  позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, оскільки відповідач в строк передбачений ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не перерахував позивачу кошти за рішенням суду.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (надалі - Закон № 4901-VI), виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону № 4901-VI, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
У відповідності до встановленого у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI порядку у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Нарахування компенсації за невиконання рішення суду у строки, встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів після виконання судового рішення з урахуванням часу його невиконання у визначені законодавством строки
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі - Порядок № 845).
Відповідно до п. 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.
Відповідно до п. 50 Порядку № 845 компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів.  Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у строк передбачений ч. 1 ст. 5 Закону №4901-VI не було перераховано позивачу кошти за рішенням суду, а тому ОСОБА_1 має право на отримання компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Проте, згідно із п.50 Порядку № 845 компенсація нараховується за заявами стягувачів. 
З матеріалів справи вбачається, що кошти позивачем за рішенням суду отримані 17.02.2020, до суду з позовом він звернувся 18.02.2020. 
Судом не встановлено звернення позивача (як стягувача) до казначейства із заявою про виплату компенсації, після здійснення виплати коштів, а отже висновки суду щодо зобов`язання казначейську службу нарахувати та виплатити  компенсацію  є передчасними.
Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини , що призвело до невірного вирішення справи.
З огляду на наведене доводи апеляційної скарги щодо відсутності обов`язку відповідача нарахувати та виплатити компенсації без звернення стягувача  є  обґрунтованими.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині  є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального прав.
За наведених обставин, колегія суддів  дійшла висновку, що судом першої  інстанції при задоволенні позовних вимог не було враховано наведених вище норм Закону №4901 та Порядку № 845, а отже судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, в зв`язку з чим підлягає скасуванню та ухваленню у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 по справі № 480/1219/20 - скасувати в частині зобов`язання Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за порушення строку перерахування коштів згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2011 року у справі № 2а-103/2011.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова