КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №761/21351/19                                                  Головуючий у І інстанції - Осаулова А.А.  
апеляційне провадження №22-ц/824/11893/2020    Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
16 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 липня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк, ОСОБА_5 про розірвання іпотечного договору, припинення іпотеки та зняття запису про заборону відчуження майна з реєстру,-
                              
                                                                 встановив:
  
В травні 2019 року ОСОБА_1 (позивач-1), ОСОБА_2 (позивач-2), ОСОБА_3 (позивач-3), ОСОБА_4 (позивач-4) звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (відповідач-1), ОСОБА_5 (відповідач-2), в якому просили суд розірвати іпотечний договір №02-10/3239 від 06.12.2006 р., укладений в забезпечення виконання грошових зобов`язань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р., припинити іпотеку за договором іпотеки; зняти (виключити) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №32668424 (до 01.01.2013 р. №4175386) від 06.12.2006 р. про реєстрацію обтяження - заборони відчуження іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 ; зняти (виключити) з Державного реєстру іпотек запис №32668459 (до 01.01.2013 №4191935) від 08.12.2006 р. про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна (іпотека): квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За заявою від 20.07.2020 р. представником позивачів внесено уточнення до резолютивної частини позову щодо правонаступництва прав і обов`язків від колишнього АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа банк» і щодо номерів записів про обтяження спірного майна.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2006 р. між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689, за яким відповідач -2 отримав кредитні кошти в межах ліміту 153180,00 дол. США на строк до 05.12.2021 р. зі сплатою відсотків в розмірі 13,00 % річних.
Додатковою угодою №1 від 19.07.2007 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р. збільшено розмір кредитного ліміту до 200000,00 дол. США.
Додатковою угодою №б/н від 19.01.2009 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., укладеною між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк», збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом до 13,5 % річних, а з розрахунків банку вбачається про нарахування 14,00%.
06.12.2006 р. в забезпечення виконання грошових зобов`язань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. між позивачами та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки №10-29/3239, за яким в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 109,5 кв.м, жилою площею 63,20 кв.м.
06.12.2006 р. між позивачем-3 та АКБСР «Укрсоцбанк» і відповідачем -2 укладено тристоронній договір поруки, за яким ОСОБА_3 взяла зобов`язання перед АКБСР «Укрсоцбанк» відповідати за зобов`язаннями відповідача-2. Рішенням Голосіївського районного суду від 25.11.2015 р. (справа №752/13698/15) визнано зазначену поруку припиненою.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р. (справа №761/15928/15-ц) відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р.
Позивачі вважають, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за кредитним договором від 06.12.2006 р. до 14,00 % та розмір кредитного ліміту до 200000,00 дол. США, належним чином не повідомивши іпотекодавців про це. Рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р. (справа №761/15928/15-ц) та Голосіївського районного суду від 25.11.2015 р. (справа №752/13698/15) встановлені істотні порушення банком умов кредитного договору.
За умовами договору іпотеки від 06.12.2006 р. іпотекодавці забезпечили виконання зобов`язання щодо повернення позичальником заборгованості в розмірі 153180,00 дол.США до 05.12.2021 р. зі сплатою відсотків в розмірі 13,00 % річних. При цьому, будь-які зміни щодо підвищення процентної ставки та розміру кредитного ліміту вони не погоджували з банком. Якщо б іпотекодавці знали про такі умови та їх зміну, а також знали би про те, що банк при зміні умов буде порушувати вимоги чинного законодавства, то ні за яких обставин не уклали би зазначений іпотечний договір, тим більше за таким майном, яке визначено іпотечним договором та фактично було передано банку в іпотеку.
Вважають вказані порушення істотними та такими, що є підставою для розірвання договору іпотеки №02-10/3239 від 06.12.2006 р., припинення іпотеки за договором іпотеки, та зняття (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек записів щодо квартири АДРЕСА_1 .
За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивачі звернулись до суду з цим позовом, який просять задовольнити в повному обсязі.
   Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 липня 2020 року позовну заяву залишено без задоволення.
       
       Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду і задовольнити їхній позов повністю, посилаючись на неправильне застосування судом ст..ст. 651,653,1054 ЦК України, ст.. 19 Закону України «Про іпотеку» та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».
        Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2006 р. між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689, за яким відповідач -2 отримав кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 153180,00 дол. США на строк до 05.12.2021 р. зі сплатою відсотків в розмірі 13,00 % річних. (а.с. 53-55 т.1)
     Додатковою угодою №1 від 19.07.2007 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., укладеною між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк» збільшено розмір кредитного ліміту до 200000,00 дол. США. (п. 1.1.1) Згідно п. 1.3.1 договору в день укладення цього договору - із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, за умовами якого майнові поручителі передають кредитору в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 109,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заставною вартістю 2050300,00 грн. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона. (а.с. 56 т.1)
       Додатковою угодою №б/н від 19.01.2009 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., укладеною між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк», сторони домовились збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом до 13,50 %, яка починає діяти з 19.01.2009р. (а.с. 57 т.1)
        06.12.2006 р. в забезпечення виконання грошових зобов`язань відповідача- 2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. між позивачами та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки №10-29/3239, за яким в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 109,5 кв.м, жилою площею 63,20 кв.м. Згідно п. 1.4. суть та розмір забезпечних іпотекою вимог: повернення кредиту, що надаватиметься в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 153180,00 дол. США з кінцевим терміном погашення кредиту до 05.12.2021 р, сплата відсотків у розмірі 13,00% річних, комісії у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, сплата можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням та збитків, завданих порушенням основного зобов`язання. (а.с.48-50 т. 1)
       19.07.2007 р. між позивачами та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду №1 до іпотечного договору №10-29/3239, за якою в зв`язку з укладенням додаткової угоди №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. сторони домовились внести зміни до іпотечного договору, зокрема: заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 2050300,00 грн, що складає 406000,00 дол. США (п. 1.2), повернення траншів кредиту, що надаються за технологією відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі до 200000,00 дол.США , з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним договором, яким обумовлене основне зобов`язання з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 05.12.2021 р. (п. 1.4.1 договору) (а.с. 202-203)
        06.12.2006 р. між позивачем-3 та АКБСР «Укрсоцбанк» і відповідачем -2 укладено тристоронній договір поруки №02-10/3240, за яким ОСОБА_3 взяла зобов`язання перед АКБСР «Укрсоцбанк» відповідати за зобов`язаннями відповідача-2 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. (а.с. 194-196 т.1) Додаткова угода №1 від 19.07.2007 р. до договору поруки №02-10/3240 - на а.с. 199 т.1
       Рішенням Голосіївського районного суду від 25.11.2015 р. (справа №752/13698/15) визнано припиненою поруку за договором поруки від 06.12.2006 р. №02-10/3240, який укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» . (а.с. 94-98 т. 1)
         Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 р. (справа №761/15928/15-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2016 р. та постановою Верховного Суду від 10.05.2018 р., відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. (а.с.78-80, 81-84, 85-93 т.1).
       Також встановлено, що Додатковою угодою №1 від 19.07.2007 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., укладеною між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк» збільшено розмір кредитного ліміту до 200000,00 дол. США. (п. 1.1.1) При цьому, 19.07.2007 р. між позивачами та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду №1 до іпотечного договору №10-29/3239, за якою в зв`язку з укладенням додаткової угоди №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2689 від 06.12.2006 р. сторони домовились внести зміни до іпотечного договору, зокрема, щодо максимального ліміту заборгованості в розмірі до 200000,00 дол. США.
      Тобто, збільшення максимального розміру кредитного ліміту до 200000,00 дол. США передбачено умовами додаткової угоди №1 до іпотечного договору №10-29/3239, підписаної позивачами без зауважень.
     Крім того, додатковою угодою №б/н від 19.01.2009 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., укладеною між відповідачем-2 та АКБСР «Укрсоцбанк», сторони домовились збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом до 13,50 %, яка починає діяти з 19.01.2009р., що в подальшому є наслідком стягнення коштів боргу, в тому числі по відсоткам з позичальника, а не з іпотекодавців.
       Згідно п. 6.1 договору іпотеки №02-10/3239 від 06.12.2006 р всі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженим на те представником іпотекодержателя та іпотекодавцями (його представниками), з обов`язковим посиланням на цей договір.
      Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що внесення змін до кредитного договору без внесення відповідних змін до договору іпотеки, укладеного з майновим поручителем, не тягне для останніх збільшення об`єму відповідальності, й не є істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 ЦК України. Також укладення додаткової угоди №б/н від 19.01.2009 р. до кредитного договору від 06.12.2006 р., якою збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом до 13,50 %, , не є істотним порушенням умов іпотечного договору в розумінні ст. 651 ЦК України.
       В постанові Верховного суду України від 16.10.2012 р. по справі 3-44гс12 зазначено, що зміна розміру процентної ставки за кредитним договором, шляхом укладення додаткової угоди до кредитного договору, не є підставою для розірвання договору, яким було забезпечено виконання основного зобов`язання.
        Таким чином, судом не було встановлено істотного порушення умов договору в розумінні ст. 651 ЦК України, та позивачами не було доведено наявність умов та їх одночасне існування, як це передбачено частиною другою статті 652 ЦК України, для розірвання іпотечного договору.
      Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому, законодавство не пов`язує припинення іпотеки зі зміною основного зобов`язання.
       Невнесення відповідних змін до іпотечного договору, у зв`язку із змінами, укладеними до кредитного договору, в жодному разі не означає припинення іпотеки (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 р. справа № 6-35535ск15).
      В зв`язку з вищенаведеним, підстави для припинення іпотеки за договором іпотеки №10-29/3239 від 06.12.2006 р. відсутні.
      Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.
     Згідно матеріалів року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2689, за умовами якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 153 180,00 дол. США, зі сплатою 13,00% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 05.12.2021 р.
 
       19 липня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 уклали Додаткову угоду № 1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2689 від 06.12.2006 року, відповідно до умов якого сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування визначених договором, у тому числі про збільшення максимального ліміту заборгованості до 200 00,00 дол. США, укладення іпотечного договору з позивачами.
 
       19 січня 2009 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 було укладено Додаткову угоду до договору кредиту № 10-29/2689 від 06.12.2006 року, відповідно до умов якого сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування визначених договором, у тому числі про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом до 13.50 процентів річних.
 
06 грудня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір № 02-10/3239 за реєстровим № 4545, згідно до якого за п. 1.1. на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 109,5 кв.м., житловою - 63,20 кв.м.
 
     19 липня 2007 р. між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до іпотечного договору № 02-10/3239, відповідно до умов якої сторони прийшли взаємної згоди внести зміни до Іпотечного договору, у тому числі про збільшення розміру заставної вартості предмета іпотеки, збільшення максимального ліміту заборгованості за кредитним договором до 200 00,00 дол. США. Підписання даної додаткової угоди спростовують твердження позивачів про їх необізнаність щодо збільшення максимального ліміту заборгованості за кредитним договором.
 
       При цьому, позивачі вказують, що оскільки розмір основного зобов`язання було збільшено у зв`язку зі збільшенням процентної ставки за користування кредитом, а отже і забезпечення за Іпотечним договором також підлягало збільшенню у визначений договором чи законом спосіб.
 
       Проте, у силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
      Відповідно до ст. 19 Закону України «Про іпотеку» зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.
 
      Будь-яке збільшення основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Таке збільшення підпорядковується пріоритету вимоги за будь- яким іншим зобов`язанням, забезпеченим предметом іпотеки, яка була зареєстрована до реєстрації відповідної зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою. У разі коригування графіка виконання основного зобов`язання у зв`язку з його частковим достроковим погашенням анулювання заставної і видача нової заставної не є обов`язковими.
 
      Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Особливості окремих видів застав, у тому числі іпотеки, можуть визначатися іншими законами, а саме Законом України «Про іпотеку». Згідно з частинами першою, третьою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. 
 
  Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека ? вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (абзац третій); іпотекодавець ? особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. 
 
     Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель (абзац сьомий); майновий поручитель ? особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи ? боржника за основним зобов`язанням на підставі договору, закону або рішення суду (абзац восьмий); боржник ? іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання (абзац десятий). Таким чином, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою і регулюється нормами параграфа 6 (статті 572?593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом.
 
   Статтями 17?19 Закону України «Про іпотеку» встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і порядок внесення змін та доповнень до іпотечного договору. За імперативними вимогами частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. 
 
     Отже, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави припинення іпотеки як зміна зобов`язання, що призвела до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця. Підстави припинення іпотеки як окремого виду забезпечення виконання зобов`язання встановлені окремими нормами цивільного закону, а тому суд не може вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов`язання незалежно від ступеня їх подібності щодо відносин чи найменування сторін. За таких обставин, припинення іпотечного договору можливе тільки за умови його належного виконання. Тобто існування такої обставини, як збільшення відповідальності іпотекодавця, не є підставою припинення іпотеки. Внесення змін до Іпотечного договору у зв`язку із збільшенням обсягу основного зобов`язання у вигляді зміни розміру процентної ставки, не тягне за собою недійсності іпотечного договору, а стосується лише обсягу (розміру) відповідальності іпотекодавця у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
      Зважаючи на викладене доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, якими обґрунтовувалися позовні вимоги є безпідставні.
Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                                П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  залишити без задоволення.
      Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 липня 2020 року залишити без змін.
         Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
Суддя - доповідач:                            
Судді :